У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000355, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.07.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, про арешт майна, -

УСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

19.12.2024 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 09.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000355, про накладення арешту на майно.

У клопотанні прокурор просить накласти арешт на нерухоме майно, яке належить громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю: АДРЕСА_1 , а саме на: приміщення вартового, загальною площею 30 кв.м., А; склад, загальною площею 340,6 кв.м., Г; склад, загальною площею 340,6 кв.м., Д; склад, загальною площею 446,5 кв.м., Е; склад, загальною площею 446,5 кв.м., Ж, які розташовані земельній ділянці з кадастровим номером :13:010:0044 загальною площею: 3.7756 га. та на земельну ділянку з кадастровим номером :13:010:0044 загальною площею: 3.7756 га., заборонивши відчужувати дане майно.

На думку прокурора, наведені обставини свідчать про те, що наразі є необхідність в накладенні арешту на нерухоме майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, відшкодування цивільного позову.

Позиції сторін кримінального провадження.

У судове засідання прокурор не з`явився, але надав суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Прокурор також просив розглянути питання про накладення арешту на майно за відсутності власника, посилаючись на ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки це є необхідним задля забезпечення арешту майна.

У зв`язку з чим судом було задоволено цю заяву, а отже розгляд клопотання про накладення арешту відбувався без виклику та повідомлення власника, питання про накладення арешту на чиє майно ставиться в клопотанні прокурора.

Установлені судом обставин із посиланням на докази, мотивів з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000355 від 09.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Підставою внесення зазначених відомостей до ЄРДР відповідно наданого витягу зазначено те, що: «рішенням учасника ТзОВ «Альбіон» від 20.02.2023 року прийнято рішення про ліквідацію товариства, яке припинило своє існування 11.10.2023 року. Однак після проведення ліквідації товариства, тобто після 11.10.2023 року і по теперішній час товариство не здійснило оплату вартості частини майна товариства, пропорційної частці у статутному фонді які належали ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та які повинні були виплатитись після їхнього виключення зі складу засновників. Внаслідок чого ОСОБА_7 , як спадкоємиці, в умовах воєнного стану, спричинено матеріальну шкоду сума якої встановлюється».

Відповідно до ч. 1-4 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як видно з поданого клопотання прокурор вважає, що наявні підстави для накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: приміщення вартового, загальною площею 30 кв.м., А; склад, загальною площею 340,6 кв.м., Г; склад, загальною площею 340,6 кв.м., Д; склад, загальною площею 446,5 кв.м., Е; склад, загальною площею 446,5 кв.м., Ж, які розташовані земельній ділянці з кадастровим номером :13:010:0044 загальною площею: 3.7756 га. та на земельну ділянку з кадастровим номером :13:010:0044 загальною площею: 3.7756 га.

З наведених положень ст. 170 КПК України вбачається, що на майно може бути накладено арешт, якщо це майно відповідає певним ознакам, а саме коли це майно є речовим доказом, може бути предметом спеціальної конфіскації, особа підозрюється у вчиненні злочину за який передбачено покарання в виді конфіскації майна, а також у випадку подання цивільного позову задля відшкодування завданої шкоди.

Між тим, аналізуючи подане прокурором клопотання, клопотання не містить будь-які посилання саме на певну підставу, визначену пунктами 1-4 ч. 2 ст. 170 КПК України. При цьому, судом проаналізовано також і подані до клопотання матеріали, які свідчать, що зазначене в клопотанні майно не підпадає під жодну з ознак, визначених пунктами 1-4 ч. 2 ст. 170 КПК України. Судом також було досліджено та встановлено, що вказане в клопотанні майно також не є тимчасово вилученим.

Ураховуючи викладене, на думку суду, прокурором не доведено обґрунтованість застосування такого заходу із забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно ОСОБА_4 , а отже у задоволенні клопотання прокурора, яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 09.07.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000355, про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000355, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.07.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, про арешт майна відмовити.

Копію ухвали надати прокурору.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_8