Справа № 711/3147/24
Номер провадження 1-кп/711/181/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання: - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження № 0001472 від 14 жовтня 2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інвалідом депутатом не являється, учасник бойових дій, старший солдат резерву 2 взводу резерву 4 роти резерву солдатського складу військової частини НОМЕР_1 ; раніше судимого 16.05.2023 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 34000 грн (сплачений 15.06.2023 року),

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

із участю в судовому розгляді:

обвинуваченого ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 проходячи військову службу за мобілізацією на посаді старшого солдата резерву 2 взводу резерву 4 роти резерву солдатського складу військової частини НОМЕР_1 та будучи засудженим Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України, діючи з прямим умислом, без мети збуту, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999 та ст. ст. 1, 2, 3, 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 та ст. ст. 2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори», у вересні 2023 року, точний час встановити не представилось за можливим, перебуваючи на вулиці Лісовій у м. Києві, від невстановленої особи, прийняв як подарунок коробку білого кольору із речовиною рослинного походження зеленого кольору, що згідно з висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів № СЕ-19/124-23/12108-НЗПРАП від 01.11.2023 містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, маса наркотичного засобу канабісу в перерахунку на суху речовину становить 19.05 г., фольговий згорток із речовиною рослинного походження, що згідно з висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів № СЕ-19/124-23/12109-НЗПРАП від 23.10.2023 року є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабіс, маса висушеного наркотичного засобу канабісу становить 1.30 г. Загальна маса вказаних наркотичних засобів становить 20,35 г. та помістив їх до власного рюкзаку чорного кольору та у подальшому перемістив вказаний рюкзак до квартири АДРЕСА_2 , де залишив зберігати до 13.10.2023. Та 14.10.2023 року через ТОВ «Нова Пошта» отримав відправлення на своє ім`я на адресою: вул. Сурікова, 30, м. Черкаси, в якому знаходився вказаний рюкзак чорного кольору із зазначеною наркотичною речовиною, яку 14.10.2023 у період часу з 13 год 56 хв. по 14 год. 09 хв. в ході огляду місця події за адресою: вул. Сурікова, 30, м. Черкаси, а саме на території військової частини НОМЕР_1 було виявлено та вилучено.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав у повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, але вказав, що не визнає, що канабіс є особливо небезпечною речовиною. Щиро розкаюється в скоєному та просив суворо не карати, просить врахувати, що канабіс вживав, для полегшення болю від отриманих травм.

Суд вважає, що пред`явлене обвинувачення в ході судового розгляду доведено у повній мірі і дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.3 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

В судовому засіданні частково досліджені письмові докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, якісуд враховує та бере до уваги, а саме:

висновок судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів № СЕ-19/124-23/12108-НЗПРАП від 01.11.2023, згідно якого речовина рослинного походження зеленого кольору, яка надана на дослідження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, маса наркотичного засобу канабісу в перерахунку на суху речовину становить 19.05 г;

висновок судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів № СЕ-19/124-23/12109-НЗПРАП від 23.10.2023 року, згідно якого подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, яка надана на дослідження у фольговому згортку є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, маса наркотичного засобу канабісу в перерахунку на суху речовину становить 1.30 г.;

Згідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Здійснюючи у межах даного кримінального провадження кримінально-правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.309 КК України, орган досудового розслідування правильно виходив з того, що на час висунення обвинувачення, яке сформульовано в обвинувальному акті від 16.04.2024, згідно постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів» (в редакції, що діяла на час проведення досудового розслідування) канабіс було віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено (Таблиця І, Список №1).

Водночас, в ході розгляду кримінального провадження згідно з постановою Кабінету Міністрів України №653 від 24.05.2024 «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», яка набрала чинності 16.08.2024, внесено зміни до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, зокрема, з Таблиці І у Списку №1 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено» виключено позицію «Канабіс, смола канабісу, екстракти і настойки канабісу», натомість у Таблиці ІІ у Списку № 1 «Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено» доповнено позицією «Канабіс, смола канабісу, екстракти і настойки канабісу».

Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає необхідним, не змінюючи встановлені фактичні обставини справи, з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, за ч.2 ст.309 КК України виключити посилання на придбання та зберігання ОСОБА_4 особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонений, - канабіс, зазначивши, що предметом злочину є наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс.

При цьому, зазначена конкретизація обвинувачення не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.309 КК України.

Враховуючи викладене, суд, частково дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, межі, установлені санкцією статті КК України.

Згідно ст.66 КК України, пом`якшуючою його відповідальність обставиною, суд визнає щире каяття у вчиненому.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Суд, обираючи вид покарання ОСОБА_4 враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який має постійного місця проживання, раніше судимого, є учасником бойових дій, не перебуває на обліках, відповідну санкцію інкримінованої частини статті 309, думку сторони обвинувачення щодо застосування до обвинуваченого покарання непов`язаного із реальним позбавлення волі, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_4 до покарання в межах санкції частини 2 ст.309 КК України, у вигляді позбавлення волі в мінімальному розмірі, з застосуванням ст.75 КК України.

Підстав для застосування положень ст.69 КК України суд не знаходить, враховуючи, що всю сукупність встановлених обставин судом було аргументовано наведено для призначення мінімального розміру покарання для виховання обвинуваченого.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати при проведенні експертизи у розмірі 1912 гривень.

Доля речових доказів повинна бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 349,368-371, 374,615 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.309 КК України України та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з визначенням іспитового строку 1 (один) рік з покладанням на нього обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Згідно з положеннями п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати при проведенні експертизи у розмірі 1912,4 гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази, а саме:

Наліпка з написом «Нова пошта» № 3321, яка поміщена до паперового конверту залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речовина рослинного походження зеленого кольору масою 20.60 г., яку поміщено до сейф пакету WAR 1076627 - передано на відповідальне зберігання з кімнату для збереження речових доказів при Черкаському районному управлінні поліції ГУНП в Черкаській області- знищити після вступу вироку в законну силу;

Подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору масою 1.30 г., яку поміщено до сейф пакету WAR 1076626 - передано на відповідальне зберігання в кімнату для збереження речових доказів при Черкаському районному управлінні поліції ГУНП в Черкаській області - знищити після вступу вироку в законну силу.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України, в умовах воєнного стану, судом проголошено резолютивна частина вироку після складання та підписання повного тексту. Повний текст вироку вручається учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1