Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/5544/25
У Х В А Л А

24 квітня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000907 від 06.04.2025,

ВСТАНОВИВ:

слідчий СВ Подільського УП ГУНП у м.Київ ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , звернувся до Подільського районного суду м. Києва з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000907 від 06.04.2025 про накладення арешту на мобільний телефон марки РОСО М6 Pro, 8/256 Gb, чорного кольору, IMEI НОМЕР_1 , що вилучено та поміщено до спеціального пакету № ICR0097373, яке було вилучено в ході проведення огляду речей за адресою: м. Київ, проспект Порика, 2.

В обґрунтування клопотання його автор зазначив, що у провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження за № 0000907, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.04.2025.

Досудовим розслідування встановлено, що 31.03.2025 приблизно о 19 год. 40 хв. невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа мобільним телефоном марки POCO M6, чим спричинила матеріальну шкоду.

Під час проведення оперативно-розшукових заходів було встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17.04.2025 слідчим проведено огляд речей за адресою: м. Київ, проспект Порика, 2, в ході якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 добровільно надав для огляду та вилучення речі, а саме: мобільний телефон марки РОСО М6 Pro, 8/256 Gb, чорного кольору, IMEI НОМЕР_1 , що вилучено та поміщено до спеціального пакету № ICR0097373.

17.04.2025 вилучені речі визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення судового розгляду за його відсутності.

Володілець майна, будучи повідомленим про судовий розгляд, в судове засідання не прибув.

Оцінивши доводи та оглянувши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов до такого.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (ч. 1 ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч. 2 ст. 170 КПК).

Метою арешту, згідно з положеннями ч. 2 ст. 170 КПК, є забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно приписів ч. 2 ст. 167 КПК тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч. 2 ст. 168 КПК).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 173 КПК слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим суддею з`ясовано, що СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000907 від 06.04.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Постановою слідчого від 17.04.2025 вилучені речі визнанні речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК.

Перевіркою дотримання вимог ч. 5 ст. 171 КПК щодо строку звернення з клопотанням про арешт майна з`ясовано, що таке скеровано слідчому судді поштовим зв`язком на наступний робочий день після його вилучення, тобто своєчасно.

Матеріалами клопотання доведено, що речі на які слідчий просить накласти арешт можуть містити сліди кримінального правопорушення та використовуватись в доказуванні в якості речових доказів, а тому з метою їх збереження, тобто запобігання спробам їх приховування, знищення тощо (шляхом правомірного утримання органом досудового розслідування), зокрема для проведення експертного дослідження, наявні підстави для накладення на них арешту.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим. Отже, відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Таким чином, клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309 КПК, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000907 від 06.04.2025- задовольнити.

Накласти з метою забезпечення збереження речових доказів арешт на майно,у формі заборони розпорядження та користування ним, а саме на: мобільний телефон марки РОСО М6 Pro, 8/256 Gb, чорного кольору, IMEI НОМЕР_1 , що вилучено та поміщено до спеціального пакету № ICR0097373, що було вилучено в ході проведення огляду речей за адресою: м. Київ, проспект Порика, 2.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна у порядку, передбаченому частиною 1 статті 174 КПК.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1