справа №176/1/24
провадження №1-кп/176/39/25
В И Р О К

Іменем України

31 січня 2025 р. . Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

судового розпорядника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, офіційно не працюючого, із середньо-технічною освітою, не маючого інвалідності, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 08 червня 2023 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст..336 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 листопада 2023 року за №0001190,-

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представника потерпілих - адвоката ОСОБА_9 -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 10 листопада 2023 року, приблизно о 14 годині 12 хвилин, будучи позбавленим посвідчення водія на право керування транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (концентрація алкоголю 2,47 %о в крові), чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_10 , здійснював рух в світлий час доби, зі швидкістю 90 км/год., по сухому асфальтобетонному покриттю автодороги Р-74 сполученням «П`ятихатки-Кривий Ріг», що проходить по території м. Жовті Води Дніпропетровської області з боку с. Лани Кіровоградської області в напрямку вул. Грушевського м. Жовті Води Дніпропетровської області, проїжджа частина якого має по одній смузі для руху в кожному напрямку.

У зазначений час по проїзній частині автодороги Р-74 сполученням «П`ятихатки-Кривий Ріг», що знаходиться по території м. Жовті Води Дніпропетровської області, рухався велосипедист ОСОБА_11 .

Під час руху обвинувачений, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, допустивши неуважність до дорожньої обстановки та ігноруючи її зміни, за відсутності перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, маючи можливість об`єктивно виявити велосипед «Україна», під керуванням ОСОБА_11 , що рухався в попутному напрямку попереду, завчасно не вжив усіх можливих дій для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого 10 листопада 2023 року приблизно о 14 годині 12 хвилин, в районі електроопори № 4-754 на автошляху Р-74 м. Жовті Води Дніпропетровської області, здійснив зіткнення, передньою частиною автомобіля «ВАЗ 21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з задньою частиною велосипеду «Україна», після чого покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми діями водій автомобіля «ВАЗ 21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 , грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.1 (а), 2.3(6), 2.9 (а), 2.10 (а), 12.3,12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України.

При цьому, порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події, внаслідок якої велосипедист, ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток основи черепу від рівня ділянки заднього краю передньої черепної ямки, проходячи справа на ліво у вигляді променя щілиноподібного вигляду проходячи через «Турецьке сідло» проходить в ділянку заднього краю передньої черепної ямки ліворуч де й сліпо закінчується, та закритого шілиноподібного вигляду перелому кісток склепіння черепу з нерівними дрібно зубчатого вигляду краями в центральній частині потиличної ділянки голови, закритої тупої травми грудної клітки з прямим поперечним переломом грудини, з прямими поперечними переломами 1 -го ребра по передньо-підпахвовій лінії ліворуч та 2-4 ребер по біля хребтовій лінії ліворуч з ушкодженням пристінкової плеври, прямих поперечних переломів 1 -4 ребер по середньо-ключичній лінії та 5-го ребра по передньо-підпахвовій лінії праворуч; непрямих скошеного вигляду переломів 6,7,8 ребер по середньо-підцахвовій лінії праворуч; забою кореневої ділянки правої легені на рівні судинного пучка з ділянкою розрідження легеневої тканини у вигляді в`язкої, безструктурної багряно-червоного кольору маси, відкритого перелому обох кісток лівої гомілки на рівні гомілково-ступневого суглобу з руйнацією голови великої гомілкової кістки на рівні гомілково-ступневого суглобу; садна продовгуватої форми в ділянці верхньої орбіти зовнішнього кута лівого ока; садна продовгуватої форми в лобній ділянці голови праворуч з переходом на верхньо-зовнішню ділянку правого ока; рани продовгуватої форми з нерівними дрібнозубчатого вигляду краями закругленими кінцями в лобній ділянці голови праворуч на рівні зовнішнього кута правого ока; садна продовгуватої форми в ділянці нижньої орбіти зовнішнього кута правого ока з переходом на скронево- нижньощелепний суглоб праворуч; садна продовгуватої форми в підщелепній ділянці праворуч по ходу кісток нижньої шелепи, до кута нижньої щелепи праворуч; забитої рани з нерівними зубчатого вигляду краями на червоній каймі нижньої губи праворуч; садна з підсохлим жовтувато-рожевого кольору дном на шкірі мису носу з переходом на крило носу ліворуч; зсаднення шкіри, невірної, округлої форми в ділянці правого стегна по зовнішній поверхні на рівні тазостегнового суглобу; садна лінійної форми уривчастого характеру на шкірі правого колінного суглобу по передній поверхні; садна продовгуватої форми, уривчастого характеру на шкірі нижньої третини правого стегна по передньо-зовнішній поверхні; садна продовгуватої форми на шкірі лівого колінного суглобу по внутрішній поверхні; рани продовгуватої форми з нерівними дрібнозубчатого вигляду краями розташованої на рівні лівого гомілково-ступневого суглобу в просвіт якої вистоїть голівка суглобної поверхні великої гомілкової кістки та скошеного вигляду перелом малої гомілкової кістки; садна продовгуватої форми на шкірі лівого променево- зап`ясткового суглобу, лівої кисті з переходом на передплюснову кістку 1-го пальця лівої кисті; садна продовгуватої форми на шкірі правого ліктьового суглобу по задній поверхні, які могли виникнути від дї, вірогідніше за все співударяння тупою, твердою, неровною поверхнею на рівні контакту з великою силою (великою швидкістю дії) та від ковзання по такій в строк, за невеликий проміжок часу до настання смерті, що визначається десятками хвилин ( до 1-є години), та в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм як небезпечні для життя, відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» пункт 2.1.3 підпункти 6,0.

Смерть ОСОБА_11 , настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в часовому проміжку між 14-ю та 15-ю годинами від травматичного шоку який виник від сукупності виявлених в нього тілесних ушкоджень у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепу, закритої тупої травми грудної клітки з множинними переломами ребер, переломом грудини та забиттям кореневої ділянки правої легені, множинних зсаднень, осаднень шкіри, та відкритого перелому обох кісток лівої гомілки.

Під час судового розгляду обвинувачений свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся та повідомив, що дійсно в зазначені в обвинувальному акті день і час, він разом з приятелем придбали і вживали алкогольні напої, після цього він сів за кермо автомобіля «ВАЗ 21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 , і розпочали рух. Керуючи даним транспортним засобом, у вказаному в обвинувальному акті місці ним випадково було здійснено наїзд на велосипедиста ОСОБА_11 , якого він особисто взагалі не побачив. Будучи в стані шоку, він покинув місце дорожньо-транспортної пригоди, але згодом сам звернувся до працівників поліції і повідомив місце вчинення ДТП.

При цьому, під час судового розгляду, ОСОБА_4 неодноразово просив вибачення у потерпілих, зазначаючи що все трапилось випадково.

Також обвинувачений зазначив, що докази його вини добуті досудовим слідством визнає повністю і не оспорює їх, правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються. Визнання вини і пояснення ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнає свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думки прокурора, захисника, потерпілих, їх представника, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши наслідки ст.ст. 349, 394 ч. 2 КПК України та з їх згоди, суд, обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих даних стосовно обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, які ним не оспорюються та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, обвинувачення висунуте ОСОБА_4 визнається судом повністю доведеним, ніким не оспорюється. У зв`язку із чим, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 286- 1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, згідно із вимогами статей 50 та 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, данні про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покараннята виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 КК, суд керується тим, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Реалізація такої мети є одним з аспектів виконання визначених у ст. 2 КПК завдань кримінального провадження, якими, зокрема є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, у тому числі потерпілих.

Відповідно до положень пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно роз`яснень, викладених у п.2 згаданої постанови, вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Слід врахувати санкцію ч.3 ст.286-1 КК України, де законодавець встановив безальтернативну міру покарання для водіїв, які вирішили сісти за кермо транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння, що призвело до смерті потерпілого, а саме позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від 5 до 10 років.

Суд, зокрема, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за класифікацією відносяться до тяжких, а також особу обвинуваченого, який раніше судимий, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, вчинив злочин проти безпеки руху і експлуатації транспорту, будучи позбавленим посвідчення водія на право керування транспортним засобом, одружений, має на утримані одну малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

За таких обставин, враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, його щиросердне каяття, суд дійшов висновку про можливість застосування відносно ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме 7 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 років

Суд враховує, що вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2023 року, ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст..336 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки з покладанням обов`язків.

Тому, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання за даним вироком у вигляді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 років, слід частково приєднати невідбуте покарання призначене за вказаним вироком і визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, слід зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому строк його попереднього ув`язнення з 10 листопада 2023 року по 6 грудня 2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вказаний вид покарання, за глибоким переконанням суду, є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та відповідатиме цілям покарання. При цьому, суд не вбачає достатніх підстав для застосування статті 69 КК України.

Суд, зважує на думку потерпілих та їх представника, щодо необхідності застосування до обвинуваченого найсуворішого покарання, не прийняття ними вибачень ОСОБА_4 , що висловлювались неодноразово.

При цьому, суд зазначає, що злочин, передбачений ч.3 ст. 286-1 КК посягає переважно на публічні правовідносини, які регулюють зокрема безпеку дорожнього руху і охороняє всіх його учасників від протиправних посягань, тому додатковим обов`язковим об`єктом цього злочину є життя та здоров`я людини. Тому думка потерпілих щодо виду і розміру покарання обов`язково враховується, також судом враховано те, що дане кримінальне правопорушення відноситься до злочинів проти безпеки руху, яке ОСОБА_4 вчинив внаслідок грубого порушення Правил дорожнього руху, що призвело до тяжких незворотних наслідків у виді смерті потерпілого, які є непоправними і не можуть бути компенсовані відшкодуванням шкоди у матеріальному виразі, однак їх думка не може бути вирішальною у цій справі.

Така ж правова позиція сформульована в сталій судовій практиці Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладена зокрема у постанові від 3 липня 2019 року у справі № 165/2070/17, згідно з якою думка потерпілого щодо призначення обвинуваченому покарання сама по собі не може бути вирішальною, оскільки це відноситься до дискреційних повноважень суду.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 листопада 2023 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За переконанням суду запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без змін - тримання під вартою і строк відбування покарання обчислювати з моменту оголошення вироку та взяття під варту в раках даного кримінального провадження, а саме з 31 січня 2025 року.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення обвинувачений був фактично затриманий 10 листопада 2023 року.

За повідомленням ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» ОСОБА_4 звільнений 06 грудня 2023 року під заставу у розмірі 107 360 грн.

Судові витрати на залучення експертів в сумі 7809, 00 грн., а саме для проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу в розмірі 2390,00 грн., для проведення судової транспортно-трасологічної експертизи в розмірі 2390,00 грн., для проведення судової автотехнічної експертизи в розмірі 3029,00 грн., необхідно стягнути із обвинуваченого на користь держави.

В рамках даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_7 подано позовну заяву до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди у розмірі 2000000 грн. та судових витрат на правову допомогу.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що являється дочкою померлого від злочинни й обвинувого ОСОБА_11 , слідством визнана потерпілою по даній кримінальній справі.

Смерть батька залишила її в горі та смутку, оскільки пережила багато горя через смерть сина, а тут ще й смерть батька. Батько був дорогою для неї людиною. Батько завжди і в усьому підтримував її та брав активну участь у її житті. Втрата батька, дуже сильно вплинула на життя позивачки. У даному випадку має місце смерть близької людини, яка несе значні психологічні страждання для неї. Трагічний випадок спровокував у позивачки значні психологічні та емоційні переживання. Вона, як дочка мала із батьком дуже сильний емоційний зв`язок. Внаслідок цієї трагедії, відчуває самотність, величезну біль та значні психологічні переживання.

Обвинувачений їй не відшкодував шкоду та не намагався її відшкодувати.

Під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_7 , як і її представник, підтримали позов у повному обсязі, вимагаючи від обвинуваченого повернути життя батька.

Також цивільний позов заявлено потерпілим ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення з останнього 1000000 грн. моральної шкоди та судові витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_8 є братом померлого ОСОБА_11 , смерть якого настала від протиправних дій обвинуваченого, слідством він визнаний потерпілим по даній кримінальній справі.

Смерть брата залишила в горі та смутку родину. У даному випадку має місце смерть близької людини, яка несе значні психологічні страждання для потерпілого ОСОБА_8 ..

При цьому, відповідач навіть не вибачився, не відшкодував шкоду.

В суді потерпілий ОСОБА_8 , як і його представник, підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Вирішуючи питання, щодо необхідності задоволення зазначених цивільних позовів, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 129 ЦПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Судом вже наведено та обґрунтовано висновок про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть ОСОБА_11 ..

Суд погоджується з доводами позивача, що протиправна винна поведінка ОСОБА_4 , яка спричинила смерть ОСОБА_11 та перебуває у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з душевними стражданнями потерпілих, істотними негативними змінами в її житті, які фактично є непоправними, що в розумінні ст. 23 ЦК України є моральною шкодою.

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (ч. 1 ст. 1177 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Суд погоджується з доводами позивачів, що смерть ОСОБА_11 яка настала внаслідок протиправної винної поведінки ОСОБА_4 спричинила їм моральну шкоду.

З урахуванням обставин цієї справи, заподіяння доньці і брату померлого моральної шкоди презюмується на підставі норми ч. 2 ст. 1168 ЦК України.

Суд приймає до уваги доводи позивачів, що завдана їм шкода полягає у горі, які вони пережили, психологічні страждання у зв`язку із втратою близької людини.

Цивільний позивач ОСОБА_7 оцінила розмір завданої моральної шкоди в сумі 2000000 грн., а цивільного позивача ОСОБА_8 оцінив розмір завданої йому моральної шкоди в розмірі 1000000 гривень.

Оскільки закон не містить чітких приписів щодо розміру відшкодування моральної шкоди для таких випадків, то оцінюючи розмір позовних вимог в цій частині суд враховує обставини цієї справи, а саме: характер правопорушення, глибину душевних страждань потерпілих, істотність змін у їх житті, як доньки та брата померлого, ступінь вини ОСОБА_4 .. При визначенні розміру відшкодування суд виходить з вимог розумності і справедливості.

Враховуючи вищенаведене, те що обвинувачений неодноразово просив вибачення у потерпілих, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовів у щодо відшкодування моральної шкоди та вважає справедливим присудити на користь ОСОБА_7 800 000 грн, а на користь ОСОБА_8 200000 грн.

При цьому, суд зазначає, що право ОСОБА_8 отримати компенсацію моральної шкоди, заподіяної смертю рідного брата внаслідок протиправних дій засудженого, ґрунтується на приписах ст. 23 ЦК.

У судовій практиці Верховного Суду України (далі - ВСУ) та Великої Палати Верховного Суду (далі - ВП ВС) в свій час існував підхід, за яким моральна шкода не може бути компенсована, якщо це прямо не передбачено законом або договором.

Враховуючи приписи ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 7 § 3 Розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2148-VIII від 03.10.2017 вказаний підхід був застосований Касаційним кримінальним судом Верховного Суду (далі - ККС ВС) в справі № 182/2352/14-к (провадження № 517997км18), де Суд виходив із того, що приписи ст. 1168 ЦК не дають підстав до стягнення компенсації моральної шкоди на користь брата загиблого, який був визнаний по справі потерпілим, проте проживав окремо.

Втім, ВП ВС в постанові від 01 вересня 2020 року (справа № 216/3521/16) відійшла від раніше висловлених правових позицій та дійшла висновку про те, що виходячи із положень статей 16 і 23 ЦК та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Оскільки ч.1 ст. 23 ЦК передбачає загальний спосіб захисту порушених цивільних прав та знаходиться у загальних положеннях ЦК, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення будь-яких її прав. Отже, ст. 23 ЦК може прямо застосовуватися до будь-яких відносин. ЦК як основний акт цивільного законодавства не виходить із того, що моральна шкода компенсується лише у випадках, передбачених ним або спеціальними законами.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду (далі - КЦС ВС) неодноразово застосовував цю позицію, зокрема, в постанові від 01 березня 2023 року у справі № 496/1691/19 виходив із того, що в контексті приписів ст. 1168 ЦК, ст. 23 ЦК є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди.

Об`єднана палата КЦС ВС в постанові від 22 квітня 2024 року (справа № 279/1834/22, провадження № 51-1382сво23) сформувала висновок, за яким норми права, передбачені ст. 23 ЦК, мають поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, серед іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. При цьому, в нормі наведений не вичерпний перелік, а найбільш можливі варіанти прояву моральної шкоди.

З тих підстав, що за ст. 23 ЦК моральна шкода повинна відшкодовуватися кожному, чиє право порушене та кому вона дійсно завдана, необґрунтованим є правозастосування, яке обмежує коло суб`єктів, які мають право на відшкодування моральної шкоди, лише тими, про яких йдеться в ч. 2 ст. 1168 ЦК.

За ч. 6 ст. 55 КПК, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи то положення частин 1-3 цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи, коло яких визначено приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК.

ОСОБА_8 набув процесуальний статус потерпілого відповідно до вимог КПК і сторони кримінального провадження не ставлять під сумнів її статус потерпілого, отже він має належні підстави до використання всіх прав потерпілої особи в цьому кримінальному провадженні, зокрема на отримання відшкодування за шкоду, заподіяну фізичній особі внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК.

Частиною 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики. При цьому, ВП ВС в постанові від 30 січня 2019 року (справа № 755/10947/17, провадження № 14-435цс18) зазначила, що суди під час вирішення тотожних правовідносин мають враховувати саме останню правову позицію ВП ВС, отже, відсутні підстави до застосування процесуального порядку, визначеного статтями 434-1, 434-2 КПК щодо відступу від правозастосовної позиції, якою керувалася колегія суддів іншої судової палати ККС ВС в справі № 182/2352/14-к (провадження № 51-7997км18).

Враховуючи наведене, потерпілий ОСОБА_8 належить до суб`єктів, яким може бути компенсована моральна шкода, завдана смертю ОСОБА_11 , попри те, що він не проживав однією сім`єю із рідним братом, якому внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК, заподіяно смерть.

Ухвалами слідчого судді Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року в рамках даного кримінального провадження накладено арешти на автомобіль марки «ВАЗ 21063» реєстраційний номер у НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 та велосипед марки «Україна», яким керував велосипедист ОСОБА_11 .. Арешти, згідно ч.4 ст.174 КПК України, необхідно скасувати.

При вирішенні питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні, відповідно ст. 100 КПК України, суд вважає, що автомобіль марки «ВАЗ 21063» реєстраційний номер у НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 , що зберігаються на території майданчику ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, слід повернути власнику, а велосипед Україна, яким керував велосипедист ОСОБА_11 , що зберігається на території майданчика ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, передати спадкоємцям останнього, контрольний зрозок крові ОСОБА_4 , що знаходиться в скляній ємності під № 65, який зберігається в КНП «Жовтоводська міська лікарня» Жовтоводської міської ради слід знищіти.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.118 КПК України, до процесуальних витрат відносяться, в тому числі, витрати, пов`язані із залученням спеціалістів та експертів. У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта (ч.2 ст.124 КПК України). Відтак, з ОСОБА_3 слід стягнути витрати, пов`язані з проведенням експертиз.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 174, 349, 368, 373-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2023 року, та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 10 листопада 2023 року по 6 грудня 2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без змін - тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту оголошення вироку та взяття під варту в раках даного кримінального провадження, а саме з 31 січня 2025 року року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди та витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 800 000 (вісімсот тисяч) гривень

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомоги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року в рамках даного кримінального провадження на автомобіль марки «ВАЗ 21063» реєстраційний номер у НОМЕР_3 , належний ОСОБА_10 , скасувати

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року в рамках даного кримінального провадження на велосипед марки «Україна», яким керував велосипедист ОСОБА_11 , скасувати.

Речовий доказ автомобіль марки «ВАЗ 21063» реєстраційний номер у НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 , що зберігаються на території майданчику ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути власнику.

Речовий доказ велосипед Україна, яким керував велосипедист ОСОБА_11 , що зберігається на території майданчика ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, передати спадкоємцям ОСОБА_11 .

Речовий доказ контрольний зрозок крові ОСОБА_4 , що знаходиться в скляній ємності під № 65, який зберігається в КНП «Жовтоводська міська лікарня» Жовтоводської міської ради - знищіти

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати на залучення експертів в сумів 7809 (сім тисяч вісімсот дев`ять) гривен 00 коп., а саме для проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу в розмірі 2390 (дві тисячі триста дев`яносто) гривен 00 коп., для проведення судової транспортно-трасологічної експертизи в розмірі 2390 (дві тисячі триста дев`яносто) гривен 00 копійок, для проведення судової автотехнічної експертизи в розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривен 00 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_12