Справа №705/501/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2025 Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань у режимі відеоконференції кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 25.12.2007 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі; 2) 24.06.2014 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки; 3) 07.09.2017 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 4) 15.09.2017 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 5) 29.11.2017 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 09.06.2023 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ст. 395 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 будучи неодноразово раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, судимості у встановленому законом порядку не зняті і не погашені, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності.

Так він, 09 вересня 2023 року близько 15:00 години перебуваючи біля кафе «Freshka», що розташоване по вул. Київська, 1А, в м. Умань Черкаської області, помітив біля будівлі вказаного кафе належний ОСОБА_6 велосипед марки «KS CYCLING metropolis», вартість якого згідно висновку експерта № 554/24 від 29.01.2024 складає 5500 гривень 00 копійок, яким він вирішив заволодіти.

З цією метою, ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужої власності, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України

№ 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, який в подальшому продовжено Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022, затвердженим Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, затвердженим Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022, Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженим Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022, Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженим Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022, Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженим Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022, Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023, затвердженим Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023, Указом Президента України №254/2023 від 01.05.2023, затвердженим Законом України № 3057-ІХ від 02.05.2023, Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023, затвердженим Законом України № 3275-IX від 27.07.2023, таємно викрав велосипед марки «KS CYCLING metropolis» спричинивши тим самим ОСОБА_6 матеріальну шкоду суму 5500 гривень 00 копійок, після чого з викраденим велосипедом з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_4 ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.07.2023, відповідно до ст. 3, 4, 5, 6, 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі», встановлено адміністративний нагляд терміном 1 (один) рік, та застосовано щодо нього наступні обмеження поведінки: заборонено виїзд в особистих справах за межі м. Умань Черкаської області без дозволу органів внутрішніх справ; заборонено появу в місцях розпивання спиртних напоїв та інших розважальних закладах, де здійснюється торгівля алкогольними напоями на розлив.

Однак ОСОБА_4 , будучи належним чином ознайомлений під розпис із вказаними обмеженнями, нехтуючи вимогами обмежень, встановлених ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.07.2023, без поважних на те причин, не повідомивши посадових осіб Уманського РУП ГУНП у Черкаській області, умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, в середині вересня 2023 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановено, у невстановлений час, самовільно залишив своє місце проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 та поїхав до свого батька ОСОБА_7 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , де продовжував проживати до 12.02.2024, та ухилятись від адміністративного нагляду.

Внаслідок своїх умисних дій ОСОБА_4 , з метою ухилення від адміністративного нагляду, порушив обмеження, встановлені ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.07.2023, а саме виїхав в особистих справах за межі м. Умань Черкаської області без дозволу територіального органу Національної поліції, самовільно залишивши місце свого проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень за наведених вище обставин визнав у повному обсязі та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним обставинам вчинення кримінальних правопорушень. Пояснив, що у серпні-вересні 2023 року, вдень, проходив біля кафе «Фрешка» в м. Умані по вул. Київській, де побачив велосипед, який був залишений без нагляду власником. Зрозумівши, що власника поруч немає, а також що за ним ніхто не спостерігає, вирішив заволодіти цим велосипедом. З місця події разом з велосипедом зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Крім того, судом відносно нього було встановлено адміністративний нагляд з липня 2023 року терміном на 1 рік та застосовані обмеження, в тому числі заборона виїзду за межі міста Умань без дозволу працівників поліції. Однак у вересні 2023 року, він з особистих причин залишив місце проживання та поїхав до свого батька в м. Київ, де залишився проживати до лютого 2024 року. Про зміну місця проживання працівників правоохоронних органів він не повідомив. На цей час у вчиненому розкаюється та просить суд його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, його покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють та не оспорюють зміст обставин вчинених кримінальних правопорушень, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, повністю підтверджується доказами, добутими на досудовому розслідуванні та перевіреними в суді у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, що перевірені та оцінені судом у відповідності до вимог КПК України, суд приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану та за ст.395 КК України, як самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином та кримінальним проступком, дані, що характеризують особу винного, обставини, які пом`якшують та які обтяжують покарання.

Суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 має вік 38 років, осудний, одружений, утриманців не має, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та має судимості, які не зняті та не погашені.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, враховуючи дані про особу обвинуваченого, позицію потерпілого, виходячи з принципів розумності покарання, а також інші обставини справи, суд вважає за необхідне в даному випадку призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ст. 395 КК України у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 1700,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, вважає за необхідне шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, що є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На думку суду інші види покарання не будуть мати впливу на виправлення ОСОБА_4 і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання. Призначення такого покарання є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

При цьому, суд вважає, що в даному випадку не підлягають застосуванню положення ч. 3 ст.72 КК України про самостійне виконання покарання у виді штрафу, оскільки для визначення остаточного покарання судом застосовано принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, без складання покарань, тоді як зазначена норма закону передбачає обмеження лише в разі складання штрафу з покараннями іншого виду і самостійне його виконання.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду від 19.02.2024 до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк 60 днів з покладенням певних обов`язків.

Згідно постанови слідчого від 25.03.2024 у зв`язку з залишенням місця проживання та невиконанням покладених судом обов`язків ОСОБА_4 був оголошений в розшук.

15 січня 2025 року ОСОБА_4 був затриманий згідно протоколу затримання на виконання ухвали слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.11.2024 та йому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення та обраний судом вид покарання, суд вважає за необхідне запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.5 та ч. 7 ст.72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_4 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання, а саме з 15.01.2025 до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а також строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 19.02.2024 по 25.03.2024 включно із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати та цивільний позов у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368-370, 373, 374, 393 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ст.395 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ст.395 КК України у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 1700 гривень;

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Обраний щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк призначеного ОСОБА_4 покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 15.01.2025 до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ч.7 ст.72 КК України в строк призначеного ОСОБА_4 покарання зарахувати строк перебування під домашнім арештом в межах даного кримінального провадження з 19.02.2024 по 25.03.2024 із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Речовий доказ: товарний чек № 1135 від 08.09.2023 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1