Справа № 199/2190/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000141від 22.11.2024 відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 121, ч.ч. 1,2 ст. 182, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 361 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Всі учасники судового провадження вважали можливим призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на підставі обвинувального акта відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 121, ч.ч. 1,2 ст. 182, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 361 КК України.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши зміст обвинувального акта та реєстр матеріалів досудового розслідування, вважає, що дане кримінальне провадження підсудне Амур-Нижньодніпровському районному суду міста Дніпропетровська, підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, або повернення обвинувального акта не встановлено, тому дане кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Крім вказаного, прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки перебіг строків закінчується, а ризики, які було встановлено при обранні даного запобіжного заходу з переліку передбаченого ст. 177 КПК України не зникли.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 заперечували проти клопотання прокурора та вважали доцільним змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, в межах заявленого клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції.

Згідно правової позиції, викладеної в п.152 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, за якою тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Відповідно до змісту обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується, у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 121, ч.ч. 1,2 ст. 182, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 187 КК України, санкція найтяжчого інкримінованого йому кримінального правопорушення передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20.01.2025 відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд враховує практику ЄСПЛ, так, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Так, відповідно до змісту обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується, у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 121, ч.ч. 1,2 ст. 182, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 187 КК України, санкція найтяжчого інкримінованого йому кримінального правопорушення передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, а тому у відношенні ОСОБА_3 можливо вирішувати питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою згідно п. 4) ч. 2 ст. 183 КПК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про їх обґрунтованість, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно продовжити застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора, свідчить про продовження існування ризиків, передбачених п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що:

- ОСОБА_3 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні, серед іншого, і тяжкого умисного кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років та особливо тяжкого умисного кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна;

- ОСОБА_3 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки йому відомі анкетні данні свідків, встановлених в ході досудового розслідування, тому обвинувачений, у випадку не продовження або ж зміни йому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може незаконно впливати на них з метою зміни їх показань;

- ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки після зняття в 2023 році із обліку в органі пробації, де він перебував на обліку як особа, засуджена до покарання у виді позбавлення волі за ч. 1 ст. 121 КК України, з іспитовим строком, знову через незначний проміжок часу обвинувачується в умисних тяжкому та особливо тяжкому злочині, пов`язаному із смертю потерпілого та заволодіння його речами, а також самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , де він проходить військову службу як військовослужбовець військової служби за призивом по мобілізації, що в своїй сукупності вказує на наявність ризику можливого вчинення нового кримінального правопорушення.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

За таких обставин слід констатувати, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою містить відомості про обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися і вони виправдовують тримання ОСОБА_3 під вартою.

При продовженні запобіжного заходу суд також враховує дані, що характеризують особу ОСОБА_3 , який має неповну середню освіту, розлучений, є батьком малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працевлаштований, не є особою з інвалідністю, не страждає на тяжкі захворювання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

З урахуванням викладеного, прокурором доведено, що інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання ОСОБА_3 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, а тому доводи сторони захисту щодо можливості застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є необґрунтованими.

З урахуванням змісту обвинувачення ОСОБА_3 , на підставі п. 1) ч. 4 ст. 183 КПК України, суд, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, не визначає розмір застави, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст.181,369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню №0000141від 22.11.2024 відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 121, ч.ч. 1,2 ст. 182, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 361 КК України, у відкритому судовому засіданні на 14.00 годину 04.03.2025 року в залі судового засідання Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська за адресою: вул. Новоселівська, 9, місто Дніпро.

Судовий розгляд по кримінальному провадженню здійснювати суддею одноособово.

У судове засідання викликати учасників провадження.

Згідно ст. 317 КПК України роз`яснити учасникам судового провадження можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання.

Клопотання прокурора ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 25.04.2025 включно, без визначення розміру застави, з утриманням його у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4».

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисниками, потерпілою, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Повний текст ухвали буде оголошений о 09:00 годині 27.02.2025.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1