У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні скарги представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Новобузького ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення,

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі адвокат просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити його скаргу в повному обсязі, зобов`язати уповноважених осіб Новобузького ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення викладені в заяві ОСОБА_5 від 06.09.2024 року.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Новобузького ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що викладені в заяві ОСОБА_5 відомості про вчинення кримінального правопорушення підлягали обов`язковому внесенню в ЄРДР та слідчий повинен був розпочати досудове розслідування.

Звертає увагу, що в даній заяві викладені конкретні факти на які заявник послалась як на обставини вчинення кримінального правопорушення, і ці факти підлягають всебічному дослідженню в межах кримінального провадження та надання оцінки в процесуальний спосіб передбачений КПК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

06.09.2024 року ОСОБА_5 звернулась до ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289 та ч.4 ст.184 КК України, які вчинив ОСОБА_6 .

Оскільки відомості про скоєння злочину до ЄРДР внесені не були, представник заявника звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Новобузького ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя вказав, що заява ОСОБА_5 від 06.09.2024 року всупереч вимогами ст. 214 КПК України, не містить викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зокрема у поданій заяві не наведено відомостей, що можуть свідчити про вчинення конкретного кримінального правопорушення та скаржник не наводить будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували зазначене.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Апелянт адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 просив розглядати апеляційну скаргу без його участі, в порядку письмового провадження.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 406 КПК України, зазначене є підставою для ухвалення судового рішення в порядку письмового апеляційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження, 06.09.2024 року ОСОБА_5 звернулась до ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289 та ч.4 ст.184 КК України, які вчинив ОСОБА_6 . Відповідно до змісту заяви, ОСОБА_6 , який на день подій був чоловіком її доньки. 15.06.2024 року забрав із двору скаржниці автомобіль марки Peugeot Partner, д.н.з. НОМЕР_1 , ніби то для заміни мастила. Однак в подальшому шлюб між донькою скаржниці та ОСОБА_7 було розірвано, але він до цього часу не повернув автомобіль. В автомобілі також знаходились власні речі скаржниці : три торгівельні палатки вартістю по 6500 грн кожна, та синій тент вартістю 1000 грн.

Дослідивши заяву ОСОБА_5 слідчий суддя прийшов до висновку, що в супереч вимогам ст.214 КПК України, вона не містить чіткого викладу обставин та будь-яких об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Зокрема із матеріалів ЄО № 5431 від 06.09.024 року, скарги ОСОБА_5 та її пояснень в судовому засіданні встановлено, що автомобіль Peugeot Partner, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 забрав відкрито, оскільки він із дружиною ним користувався, а скаржниця жодним чином не перешкоджала йому 15.06.2024 року, лише поцікавилась у нього, куди він бере автомобіль. І лише через досить тривалий час, 06.09.2024 року ОСОБА_5 звернулась до поліції із заявою про викрадення автомобіля. Разом з тим, приміткою 1 до ст. 289 КК України визначено, що під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти умисне, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.

Крадіжка, відповідно до стаття 185 КК України - це кримінальний злочин, який полягає у таємному заволодінні чужим майном без згоди власника з метою привласнення цього майна собі або передачі третій особі, яка не має на це права.

Однак, із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_6 протиправно, без дозволу користувача заволодів транспортним засобом, чи будь-яким іншим майном скаржниці. На думку слідчого судді, між ОСОБА_5 , її донькою та ОСОБА_6 виникли цивільно-правові відносини, які за наявності спору мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства, а тому відсутні підстави для внесення до ЄРДР відомостей викладених в заяві ОСОБА_5 .

З таким рішенням слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, згідно ч.1 ст.11 КК України злочином (кримінальне правопорушення) є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. При цьому реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року відмітив, що КПК передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Отже, з урахуванням викладеного, заява ОСОБА_5 від 06.09.2024 року про вчинення кримінального правопорушення, не містить чіткого викладу обставин та будь-яких об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.289 та ч.4 ст.185 КК України. А тому, відсутні підстав для внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань обставин викладених в заяві ОСОБА_5 від 06.09.2024 року.

Посилання апелянта на те що, викладені в заяві відомості про вчинення кримінального правопорушення підлягали обов`язковому внесенню в ЄРДР та слідчий повинен був розпочати досудове розслідування, є неспроможними з огляду на наступне. Так, аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Апеляційний суд звертає увагу, що обов`язок зареєструвати заяву не є обов`язком зареєструвати відомості з цієї заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань та законодавцем чітко розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні скарги представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Новобузького ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні скарги представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, а тому апеляційна скарга є необґрунтованою, і апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 303, 404, 406, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні скарги представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Новобузького ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді