КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №757/2386/25-к Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1
апеляційне провадження №11-сс/824/1739/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 січня 2025 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, у кримінальному провадженні №0001236 від 11 листопада 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 січня 2025 року у задоволенні клопотання слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, катувань, інших видів неналежного поводження з особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовлено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме до 19 березня 2025 року включно.

Звільнено підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти у залі суду.

Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою прокурор першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати; клопотання задовольнити; застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, тобто до 20 березня 2025 року; визначити ОСОБА_7 заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн; у випадку внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 КПК України, строком на два місяці, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом; не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора, суду; утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, роботи та засобів зв`язку; здати уповноваженому органу на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Уважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

У мотивування скарги зазначає, що ОСОБА_7 відповідно до статті 45 КК України підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, за який законом передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна.

Вказує, що орган досудового розслідування за погодженням з процесуальним керівником, повідомивши ОСОБА_7 про підозру, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, продовжити злочинну діяльність, уважає за необхідне застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Посилається на те, що під час досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити дії, які містять ризики, передбачені статтею 177 КПК України.

При цьому, причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину є достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зауважує, що у зв`язку з тим, що санкцією статей, за якими підозрюється ОСОБА_7 , передбачене, зокрема, покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з конфіскацією майна, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду для уникнення кримінальної відповідальності за тяжкий злочин, а також відбування відповідного покарання.

Так, підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання за його вчинення, перебуваючи тривалий час на посаді начальника відділу поліцейської діяльності №1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Черкаській області, має реальні можливості покинути територію України з цією метою, включаючи можливість поза межами пропуску через державний кордон України, а також переховуватись на території України, у тому числі на непідконтрольній території, вважаючи обставини воєнного стану, проведення активних бойових дій ЗСУ проти збройних сил російської федерації, а також відсутності у зв`язку з цим відповідної можливості певними правоохоронними та контролюючими органами здійснювати покладені на них законом функції.

На переконання сторони обвинувачення, підозрюваний ОСОБА_7 , користуючись налагодженими зв`язками та здобутими знайомствами, отриманими під час перебування на керівній посаді у правоохоронних органах, може особисто або опосередковано негативно впливати на хід досудового слідства та судового розгляду через прохання, погрози або іншим шляхом знищити, приховати або спотворити докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема, речі та документи, які містять інформацію щодо вимагання ним неправомірної вигоди у ОСОБА_11 , а також які стосуються збуту алкогольних напоїв.

Таким чином, перебуваючи на волі, володіючи відомостями щодо місцезнаходження відповідних речей та документів, ОСОБА_7 може як самостійно, так і шляхом залучення інших осіб знищити, сховати чи іншим способом позбавити орган досудового розслідування можливості доказування обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Також уважає, що перебуваючи на волі, для уникнення кримінальної відповідальності за тяжке кримінальне правопорушення, за яке передбачено виключне основне покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_7 може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу на показання свідків, встановлення та допит яких на цей час є одним з першочергових заходів.

На думку прокурора, вказаний ризик підтверджується тим, що підозрюваний має тісні дружні, приятельські стосунки у різних органах державної влади та місцевого самоврядування у Черкаській області, у тому числі з числа правоохоронних органів, що може свідчити про те, що особа, користуючись своїми як службовими, так і позаслужбовими зв`язками, може використати такі як важель впливу на учасників кримінального провадження, з метою викривлення їх показань та ухилення від кримінальної відповідальності.

Посилається на те, що у ході досудового розслідування необхідно встановити та допитати співробітників патрульної поліції, які під час патрулювання на території Черкаської області зупинили транспортний засіб, яким користувався ОСОБА_11 , та під час огляду виявили факт незаконного перевезення алкогольних напоїв та на вказівку ОСОБА_7 відпустили ОСОБА_11 без вжиття відповідних заходів реагування, передбачених законодавством України, і покинули місце огляду транспортного засобу.

Також необхідно допитати понятих, які брали участь у проведенні затримань, обшуків, а також інших слідчих та процесуальних діях, які проводились 14 січня 2025 року після затримання ОСОБА_7 , з метою фіксації обставин їх проведення та позиції ОСОБА_7 щодо цих подій, що з огляду на проживання частини з них у м. Черкаси, створює ризики впливу на них підозрюваним.

Уважає, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний намагатиметься уникнути відповідальності за вчинення тяжкого злочину та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим зручним та можливим для нього способом, у тому числі прямим впливом на місцеві правоохоронні органи, оскільки зважаючи на численні особисті, ділові та інші зв`язки з працівниками органів державної влади та правоохоронних органів м. Черкаси та Черкаської області, останній має відповідні можливості для впливу на інших учасників кримінального провадження, створення інших умов та обставин з метою уникнення кримінальної відповідальності, зокрема вжити заходів до відчуження належного йому майна на користь інших осіб, приховування доходів від злочинної діяльності, майна, здобутого злочинним шляхом, або уникнути його вилучення та спеціальної конфіскації, впливати позапроцесуальним способом на осіб, які сприяли викриттю його неправомірних дій.

Зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 , будучи неізольованим від суспільства, може продовжувати вчиняти тотожні або інші кримінальні правопорушення, користуючись налагодженими стійкими зв`язками під час діяльності у правоохоронних органах Черкаської області. Існують ризики введення в оману суду або іншого уповноваженого органу, перешкоджання з`явленню свідка, експерта, примушування їх до відмови від давання показань чи висновку, підроблення офіційних документів для уникнення покарання за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється.

Вказує, що підозрюваний ОСОБА_7 є працездатним, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає та даних, які б вказували на неможливість застосування до нього вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Уважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть цілодобового, також не забезпечить усунення існуючих ризиків, оскільки ОСОБА_7 і надалі матиме можливість контактувати з іншими невстановленими на даний час досудовим розслідування співучасниками злочину й надалі узгоджувати з ними свої дії за допомогою різного роду засобів зв`язку, у тому числі які неможливо відслідкувати на гласними, ні негласними засобами контролю.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, а також думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001236 від 11 листопада 2024 року за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 в органах Національної поліції України працює з 2015 року. Наказом начальника ГУ НП в Черкаській області №273 о/с від 31 липня 2024 року ОСОБА_7 призначений на посаду начальника відділу поліцейської діяльності #1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області. Згідно з посадової інструкції начальника відділу поліцейської діяльності № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 01 серпня 2024 року, ОСОБА_7 , крім іншого, зобов`язаний виконувати вимоги Конституції та Законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, МВС України та ГУНП в Черкаській області, а також очолює відділ поліцейської діяльності № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області та здійснює керівництво діяльністю, представляє відділ у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами та організаціями в зоні обслуговування. Вносить на розгляд начальника Черкаського районного управління поліції ГУНІ в Черкаській області пропозиції щодо забезпечення формування державної політики у сфері забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави з питань протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також поліцейських послуг у сфері обслуговування.

Також установлено, що начальник відділу поліцейської діяльності №1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_7 достовірно знаючи про вищевказані вимоги нормативно-правових актів, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше 31 жовтня 2024 року, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх правові наслідки та використовуючи надані йому повноваження створив протиправну схему, спрямовану на щомісячне вимагання та одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_11 у розмірі 25 000 грн за забезпечення сприяння в безперешкодному здійсненні збуту та перевезення такою особою алкогольних напоїв на території Черкаського району без відповідних дозвільних документів, необхідних для здійснення такої діяльності.

До початку повномасштабного воєнного вторгнення рф проти України, громадянин України ОСОБА_11 займався виготовленням алкогольних напоїв домашнього виробництва (настоянок, лікерів) для власних потреб, близьких та знайомих. З цією метою, ОСОБА_11 купував сировину для виготовлення вказаних напоїв через знайомих оптових продавців на Черкаській міжрайонній торгівельній оптовій базі Черкаської облспоживспілки.

Навесні 2023 року ОСОБА_11 познайомився з ОСОБА_7 під час зустрічі у компанії знайомих, де поділився з останнім своїми навичками виготовлення алкогольних напоїв.

У подальшому, 30 жовтня 2024 року ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_11 та домовився з ним про зустріч цього ж дня за адресою: м. Черкаси, пров. Медичний, 3. Під час цієї зустрічі, перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_7 , знаючи, що ОСОБА_11 періодично виготовляє спиртовмісні алкогольні напої у значних обсягах та реалізовує їх серед місцевого населення, повідомив останньому, що він наразі обіймає керівну посаду в Черкаському районному управлінні поліції ГУНП в Черкаській області, та висунув останньому вимогу про надання йому щомісячно неправомірної вимоги в сумі 25 000 гривень за забезпечення сприяння з використанням власного службового становища безперешкодному здійсненню ОСОБА_11 збуту алкогольних напоїв на території Черкаського району без відповідних дозвільних документів, необхідних для здійснення такої діяльності, зауваживши при цьому, що у разі відмови від зазначеної вище вимоги, ОСОБА_7 буде вживати заходів для притягнення ОСОБА_11 до відповідальності.

У ході досудового розслідування встановлено, що з метою реалізації свого злочинного плану ОСОБА_7 поінформував ОСОБА_11 про те, що у разі зупинення співробітниками сектору реагування патрульної поліції Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області транспортного засобу, яким користується ОСОБА_11 та виявлення факту незаконного перевезення алкогольних напоїв з метою їх подальшого збуту, ОСОБА_11 необхідно буде повідомити ОСОБА_7 про вказану ситуацію із зазначенням номерного знаку транспортного засобу працівників поліції, які його зупинили. Після цього він у телефонному режимі дасть вказівку своїм підлеглим працівникам відпустити ОСОБА_11 без здійснення відповідної перевірки та вжиття будь-яких заходів.

Розуміючи протиправний характер дій ОСОБА_7 , ОСОБА_11 05 листопада 2024 року звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Управління Служби безпеки України в Черкаській області.

Під час наступної зустрічі 27 листопада 2024 року приблизно о 16 год. 00 хв. за адресою: м. Черкаси, пров. Медичний, буд. 7, ОСОБА_7 повторно висловив ОСОБА_11 вимогу щодо надання останнім йому неправомірної вигоди за вищевказаних умов, на що ОСОБА_11 фактично відповів згодою.

Після цього, 03 грудня 2024 року приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_11 , використовуючи орендований транспортний засіб марки Volkswagen моделі Crafter, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював незаконне перевезення алкогольних напоїв з метою їх подальшого збуту на території Черкаської області. Під час руху по вул. Черкаській у с. Соснове Черкаського району Черкаської області автомобіль ОСОБА_11 зупинили працівники патрульної поліції ГУНП в Черкаської області, які при огляді транспортного засобу виявили факт незаконного перевезення ОСОБА_11 поліетиленових пляшок ємністю 5 літрів кожна зі спиртовмісною рідиною. Водночас ОСОБА_11 , відійшовши від працівників патрульної поліції, за допомогою месенджера «WhatsApp» повідомив ОСОБА_7 про вищевказані обставини та повідомив номер державного номерного знаку транспортного засобу працівників патрульної поліції, що його зупинили.

Відразу після цього, на виконання досягнутої з ОСОБА_11 домовленості, використовуючи в інтересах останнього своє службове становище, ОСОБА_7 під час телефонної розмови зі співробітники патрульної поліції, які зупинили транспортний засіб ОСОБА_11 , надав їм вказівку відпустити ОСОБА_11 без вжиття відповідних заходів реагування, передбачених законодавством України, після чого працівники поліції покинули місце огляду транспортного засобу.

Як зазначено у клопотанні, надалі, згідно з попередньою домовленістю з ОСОБА_7 , діючи за вказівкою останнього, ОСОБА_11 12 грудня 2024 року приблизно о 12 год. 00 хв. прибув на парковку біля магазину «Делві» за адресою: м. Черкаси, пров. Медичний, буд. 7, де зустрівся з ОСОБА_7 . Продовжуючи вчинення своїх злочинних дій, спрямованих на незаконне збагачення шляхом одержання від ОСОБА_11 неправомірної вигоди, діючи з корисливих мотивів, використовуючи владу та службове становище, ОСОБА_7 висунув останньому вимогу надати згідно з досягнутою домовленістю неправомірну вигоду в обумовленому раніше розмірі, поклавши грошові кошти в автомобіль марки Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , припаркований поруч з магазином «Делві».

Відразу після цього ОСОБА_11 , на виконання вимоги ОСОБА_7 щодо надання йому неправомірної вигоди у визначеному раніше розмірі, поклав на заднє пасажирське сидіння грошові кошти в сумі 25 000 гривень.

Отримавши від ОСОБА_11 вказану неправомірну вигоду, ОСОБА_7 підтвердив подальше виконання ним досягнутої з ОСОБА_11 домовленості, використовуючи в інтересах останнього своє службове становище, вказавши, що у випадку повторного зупинення ОСОБА_11 працівниками поліції під час перевезення алкогольних напоїв, останній так само має повідомити ОСОБА_7 з метою подальшого забезпечення безперешкодного перевезення і реалізації ОСОБА_11 алкогольних напоїв.

Слідством установлено, що 12 грудня 2024 року приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_11 , перебуваючи біля магазину «Делві» за адресою: м. Черкаси, пров. Медичний, буд. 7, на виконання вищезазначеної незаконної вимоги ОСОБА_7 , передав, а ОСОБА_7 , у свою чергу, продовжуючи свою протиправну діяльність та бажаючи довести до кінця свій злочинний умисел, направлений на щомісячне одержання неправомірної вигоди, діючи умисно, одержав від ОСОБА_11 неправомірну вигоду у розмірі 25 000 грн за вчинення дій для безперешкодного перевезення і реалізації ОСОБА_11 алкогольних напоїв на території Черкаського району Черкаської області, а також щодо невжиття заходів для притягнення ОСОБА_11 до відповідальності за зайняття вказаною діяльністю без відповідних дозвільних документів, необхідних для її здійснення.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення шляхом одержання від ОСОБА_11 неправомірної вигоди, ОСОБА_7 висунув ОСОБА_11 вимогу про необхідність передачі останнім йому вказаної такої самої грошової суми через місяць. Діючи на виконання висунутої ОСОБА_7 вимоги, ОСОБА_11 20 січня 2025 року о 10 год. 22 хв. зателефонував ОСОБА_7 та домовився зустрітися з ним того ж дня за адресою: м. Черкаси, пров. Медичний, буд. 7 .

Того ж дня, 20 січня 2025 року приблизно об 11 год. 00 хв. за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 , діючи за вказівкою останнього, ОСОБА_11 прибув на парковку біля магазину «Делві» за адресою: м. Черкаси, пров. Медичний, буд. 7, де зустрівся з ОСОБА_7 .

Продовжуючи вчинення своїх злочинних дій, спрямованих на незаконне збагачення шляхом одержання від ОСОБА_11 неправомірної вигоди, діючи з корисливих мотивів, використовуючи владу та службове становище, ОСОБА_7 висунув останньому вимогу надати згідно з досягнутою домовленістю неправомірну вигоду в обумовленому раніше розмірі, тобто 25 000 грн, які ОСОБА_11 згідно вказівки ОСОБА_7 поклав в автомобіль марки Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , припаркований поруч з магазином «Делві».

Відразу після цього ОСОБА_11 , на виконання вимоги ОСОБА_7 щодо надання йому неправомірної вигоди у визначеному раніше розмірі, поклав на заднє пасажирське сидіння грошові кошти в сумі 25 000 гривень.

20 січня 2025 року приблизно об 11 год. 00 хв. ОСОБА_11 , перебуваючи біля магазину «Делві» за адресою: м. Черкаси, пров. Медичний, буд. 7, на виконання вищезазначеної незаконної вимоги ОСОБА_7 , передав, а ОСОБА_7 , у свою чергу, продовжуючи свою протиправну діяльність та бажаючи довести до кінця свій злочинний умисел, направлений на щомісячне одержання неправомірної вигоди, діючи умисно одержав від ОСОБА_11 неправомірну вигоду у розмірі 25 000 грн, за вчинення дій для безперешкодного перевезення і реалізації ОСОБА_11 алкогольних напоїв на території Черкаського району Черкаської області, а також щодо невжиття заходів для притягнення ОСОБА_11 до відповідальності за зайняття вказаною діяльністю без відповідних дозвільних документів, необхідних для її здійснення.

Таким чином, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду начальника відділу поліцейської діяльності № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, висловив вимогу та одержав неправомірну вигоду від ОСОБА_11 в загальній сумі 50 000 гривень за забезпечення сприяння безперешкодному здійсненню ОСОБА_11 збуту та перевезення алкогольних напоїв на території Черкаського району без відповідних дозвільних документів, необхідних для здійснення такої діяльності, а також за невжиття передбачених законом заходів реагування відносно останнього за здійснення такої діяльності, тобто за вчинення дій з використанням наданої йому влади та службового становища.

20 січня 2025 року об 11 год. 07 хв. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.

20 січня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.

21 січня 2025 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, катувань, інших видів неналежного поводження з особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001236 від 11 листопада 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 січня 2025 року у задоволенні клопотання слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, катувань, інших видів неналежного поводження з особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовлено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме до 19 березня 2025 року включно.

Звільнено підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти у залі суду.

Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Відповідно до статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом частин першої-четвертої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. «с» статті 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, достатньою мірою підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою ОСОБА_11 від 05 листопада 2024 року про вчинення кримінального правопорушення; рапортом Управління Служби безпеки України в Черкаській області від 19 листопада 2024 року №5/1/2952; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 19 листопада 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 12 грудня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 12 грудня 2024 року; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_11 від 10 грудня 2024 року; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_11 від 20 грудня 2024 року; рапортом Управління Служби безпеки України в Черкаській області від 08 січня 2025 року №5/1/43; протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 12 грудня 2024 року; протоколом затримання ОСОБА_7 від 20 січня 2025 року; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_11 від 20 січня 2025 року; протоколом обшуку транспортного засобу від 20 січня 2025 року; протоколом огляду особи, залученої до конфіденційного співробітництва та вручення їй спеціального технічного засобу і грошових коштів для здійснення контролю за вчиненням злочину від 20 січня 2025 року; протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 20 січня 2025 року; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Крім того, слідчим суддею враховано, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах.

При цьому, встановлено, що долучені до клопотання докази містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів щодо наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених статтею 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Водночас слідчим суддею визнано доводи, які зазначені у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу, щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду такими, що не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Так, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого у клопотанні та прокурора в судовому засіданні про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими статтею 177 КПК України.

При цьому, слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 взято до уваги особу підозрюваного, який має дитину з інвалідністю, яка потребує сторонньої допомоги, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, проте стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням даних про особу підозрюваного та конкретних обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, наведеним слідчим у клопотанні, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу.

Посилання захисника на дані про особу підозрюваного були враховані слідчим суддею у сукупності з процесуальною поведінкою останнього, внаслідок чого слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, - у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про недоведеність слідчим у клопотанні та прокурором під час розгляду клопотання тих обставин, що заявлені органом досудового розслідування ризики мають такий ступінь небезпеки, якому зможе запобігти лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою. Такі обставини не доведені і в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, дані про особу підозрюваного та інші обставини, передбачені статтею 178 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин щодо неможливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обґрунтовано застосував щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність у певній мірі вказаних ризиків, проте клопотання органу досудового розслідування та додані до нього матеріали не містять достатніх даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання підозрюваному такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою.

Доводи сторони обвинувачення стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину, та підстав уважати його занадто м`яким колегія суддів не вбачає.

При цьому, апеляційна скарга не містить та прокурором не наведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваного, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не зможе запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись статтями 176-178, 181, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 січня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4