Номер провадження 1-кп/754/1322/24
В И Р О К

Іменем України

26 грудня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0001203 від 27.11.2024 стосовно обвинуваченої:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Зеленодольськ, Дніпропетровської обл., громадянки України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштована, заміжня, має на утриманні малолітню дитину, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 114-1 ч. 1 КК України,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинила кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 24.09.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки було схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Відповідно до зазначеного документу, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація. Незважаючи на викладене, 22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план направлений на насильницьку зміну меж території та кордонів України, порушення порядку, встановленого Конституцією України, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил Російської Федерації за межами Російської Федерації, яке було задоволене.

24.02.2022 о 05:00 год. Президент Російської Федерації оголосив рішення про початок військової операції в Україні.

Того ж дня, близько 05:10 год. Збройними Силами Російської Федерації, що діяли за наказом керівництва Російської Федерації та Збройних Сил Російської Федерації, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань. Після чого, тоді ж, війська Російської Федерації вдерлися сухопутним шляхом на територію суверенної держави України.

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ із 05:00 год. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб. В подальшому дію воєнного стану на території України неодноразово продовжено, востаннє відповідно до Указу Президента України № 49/2024 від 05.02.2024, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2024 №3564-ІХ із 05:30 год. 14.02.2024 строком на 90 діб.

Так, у громадянки України ОСОБА_3 , не пізніше 15.09.2024, виник умисел, направлений на вчинення кримінально караного діяння, що полягає у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом поширення інформації про місце розташування військовослужбовців під час виконання їх службових обов`язків.

ОСОБА_3 , діючи умисно, в період часу з 15.09.2024 по 04.10.2024, перебуваючи у м. Києві, з використанням облікового запису в месенджері «Telegram» з нікнеймом « ОСОБА_3 » опублікувала у телеграм-чаті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) інформацію стосовно місць видачі повісток співробітниками ТЦК в реальному часі.

Зокрема, 30.09.2024 об 11:30 год. ОСОБА_3 , діючи умисно, перебуваючи поблизу залізничної станції «Дарниця» за адресою: м. Київ, вул. Привокзальна, 3, опублікувала у телеграм-чаті «ІНФОРМАЦІЯ_2» повідомлення наступного змісту: «Дві години тому бачила 1 тцкшніка і 1 поліцейського на південній стороні Дарницького зал. Вокз. І ще бачила позашляховик з номерами військових. По ходу це їхній».

Окрім того, 04.10.2024 об 08:56 год. ОСОБА_3 , діючи умисно, перебуваючи поблизу станції метро «Видубичі» у м. Києві, опублікувала у телеграм-чаті «ІНФОРМАЦІЯ_2» повідомлення наступного змісту: «На Видубичах 2 групи по 3 особи. В кожній 1 представник тцк і 2 поліцейських».

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст. 114-1 ч. 1 КК України, як перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період

27.11.2024 між прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , якому, на підставі ст. 37 КПК України, надані повноваження прокурора в кримінальному провадженні №0001203 від 27.11.2024 та обвинуваченою ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_3 за ст. 114-1 ч. 1 КК України, обвинувачена ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачена ОСОБА_3 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 114-1 ч. 1 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк 5 років із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, та з покладенням обов`язків, відповідно до ст. 76 ч. 1 п.п. 1, 2 КК України.

Отримана згода обвинуваченої ОСОБА_3 на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити укладену з обвинуваченою угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання, а саме у виді позбавлення волі на строк один рік із звільненням від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків.

Обвинувачена ОСОБА_3 просила укладену з прокурором угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 436-1 ч. 1 КК України, в обсязі обвинувачення, дала згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник просить затвердити угоду про визнання винуватості від 27.11.2043, укладену між прокурором та обвинуваченою і призначити обвинуваченій ОСОБА_3 узгоджене покарання.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, відповідно до ст. 314 КПК України, вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до положень ст.ст. 468 ч. 1 п. 2, 469 ч. 4 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами , внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

В даному випадку ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином (ст. 114-1 ч. 1 КК України).

Суд переконавшись, що укладена між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 угода є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому суд з`ясував, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, передбачені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладання, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

При вирішені питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд враховує особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має стійкі соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню дитину - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Обставинами, які пом`якшує покарання, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття, вперше притягнення до кримінальної відповідальності.

Обставин, які обтяжує покарання, згідно ст. 67 КК України, відсутні.

Таким чином, підсумовуючи питання щодо призначення покарання, суд, з урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, її ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують покарання, а також те, що ОСОБА_3 дала згоду на застосування узгодженого виду покарання, угода про визнання винуватості укладена між прокурором та обвинуваченим відповідає вимогам КПК України та КК України, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання обвинуваченою винуватості та призначити ОСОБА_3 , покарання, яке визначено в угоді, а саме у виді позбавлення волі на строк 5 років із звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на мінімальний строк, відповідно до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків згідно ст. 76 ч. 1 п. 2 КК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`являвся.

Речовий доказ, в кримінальному провадженні №0001203 від 27.11.2024, а саме: мобільний телефон, марки ««Нuаwеі» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , всередині якого міститься сім-картка із номером телефону НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ,згідно постанови ст. слідчого в ОВС 3 відділу СУ ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 від 15.11.2024 переданий на зберігання до камери речових доказів (квитанція №52/250-1).

Питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Під час досудового розслідування та судового розгляду стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, гл.35, 615 ч.15 КПК України, суд,-

з а с у д и в :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 листопада 2024 року між прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001203 від 27.11.2024.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 114-1 ч. 1 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до ст. 76 ч. 1 п.п. 1, 2 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживанн, роботи або навчання.

Речовий доказ, в кримінальному провадженні №0001203 від 27.11.2024, який згідно постанов ст. слідчого в ОВС 3 відділу СУ ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 від 15.11.2024 переданий на зберігання до камери речових доказів (квитанція №52/250-1, а саме: мобільний телефон, марки ««Нuаwеі» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , всередині якого міститься сім-картка із номером телефону НОМЕР_3 та НОМЕР_4 - повернути власниці ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1