г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/5267/24
Номер провадження 1-кп/213/119/25
В И Р О К

Іменем України

16 січня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000551 від 03.11.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в с. Андріївка Широківського району Дніпропетровської області, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, на утримані має двох малолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2024 року, близько 21:30 години, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 . У вказаній квартирі також перебував її співмешканець ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зазначений час та місці між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 , виник словесний конфлікт на ґрунті неприязних відносин та непорозуміння.

У подальшому, потерпілий ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, встав та, продовжуючи суперечку з ОСОБА_4 , при цьому погрожуючи їй фізичним насильством, скоротив відстань та впритул підійшовши до неї, штовхнувши в груди останню, чим заподіяв їй тілесні ушкодження, відповідно до висновку експерта № 2061 від 06.11.2024, у вигляді садно, синці грудної тулубу, що з своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень. У свою чергу, ОСОБА_4 , з метою захисту і задля припинення нанесення їй тілесних ушкоджень, розцінюючи поведінку потерпілого ОСОБА_6 як намір вчинення фізичного насильства щодо неї та спричинення їй тілесних ушкоджень, не оцінивши небезпечності посягання та обставин захисту, маючи при цьому можливість захистити свої інтереси без заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, перевищуючи межі необхідної оборони, оскільки захист явно не відповідав характеру нападу, з мотивів самозахисту, схопила зі столу кухонного ножа та тримаючи його у правій руці, демонструючи при цьому наявність ножа, тримаючи ніж в своїй правій руці, словесно попереджаючи потерпілого ОСОБА_6 про намір застосування ножа в межах оборони, та вимагаючи від останнього припинити протиправні дії. Дана дія розізлила потерпілого ОСОБА_6 та він намагаючи забрати даний ніж у ОСОБА_4 , схопивши його правою рукою за лезо, тим самим спричинив собі тілесні ушкодження, відповідно до висновку експерта № 2283 від 16.12.2024 у вигляді колото-різаної рани правої кисті, що з своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Тому як, конфлікт між обвинуваченою та потерпілим не припинявся, в ситуації яка склалася, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані необхідної оборони, з метою припинення протиправних дій потерпілим ОСОБА_6 у відношенні неї, належним чином не оцінивши засоби захисту та нападу, перевищуючи межі необхідної оборони, в момент коли потерпілий ОСОБА_6 намагався придушити її волю до супротиву, умисно нанесла потерпілому ОСОБА_6 один удар ножем, в життєво важливу частину тіла, грудну клітку, чим спричинила останньому тілесні ушкодження, відповідно до висновку експерта № 2283 від 16.12.2024, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення задньої поверхні грудної клітки праворуч із пошкодженням міжреберної артерії, нижної частини правої легені, ускладнене травматичним гемо та пневнотораксом, що утворилась від дії колючо-ріжучого предмета і відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, за ознакою небезпеки для життя в момент її спричинення.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, за ознаками умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони.

23 грудня 2024 року між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури Дніпропетровської області та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_6 .

Відповідно до укладеної угоди обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, та зобов`язалася беззастережно визнати свою вину у пред`явленому обвинуваченні під час судовому розгляду.

Сторони угоди погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ст. 124 КК України у виді пробаційного нагляду строком на один рік.

Обвинувачена розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження угоди для неї є обмеження права на оскарження вироку, відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Обвинувачена розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

В судовому засіданні прокурор зазначила, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання.

Обвинувачена в судовому засіданні просила вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, та надала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Захисник обвинуваченої підтвердив добровільність надання обвинуваченою згоди на укладення угоди про визнання винуватості та просив затвердити угоду, призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання.

Потерпілий надав суду письмову згоду на укладання зазначеної угоди, а також заяву про розгляд провадження без його участі, проти призначення покарання погодженого сторонами кримінального провадження не заперечує.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачена беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою відповідають вимогам КПК та КК України, суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 здійснила дії, які виразились у умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони, відповідальність за що передбачена статтею 124 КК України, за якою їй належить призначити узгоджену сторонами угоди міру покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання, згідно статті 66 КК України, для обвинуваченої є щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 375, 468, 469, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000551, від 23 грудня 2024 року укладену між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури Дніпропетровської області та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік.

Матеріали кримінального провадження №0000551 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням при справі 213/5267/24, пр. № 1-кп/213/119/25.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, захисником, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1