Справа № 458/206/25
УХВАЛА

про обрання запобіжного заходу

20.02.2025 м. Турка

Слідчий суддя Турківського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , старшого слідчого ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 , яке подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.10.2024 за № 0000987 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою,-

в с т а н о в и в:

20.02.2025 старший слідчий СВ ВП № 2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Турківського районного суду Львівської області з клопотанням, в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.10.2024 за № 0000987 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявлене клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_6 на підставі наказу №142 від 16.05.2024 командира військової частини НОМЕР_1 зарахований на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта навчального зводу, відповідно до підготовки за вказаною військово обліковою спеціальність.

Будучи солдатом, що перебуває на посаді курсанта 2 курсу школи загальновійськової підготовки військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 №64/2022, затв. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

10.06.2024 ОСОБА_6 був скерований на стаціонарне лікування до лікувального закладу Військово-медичного клінічного центру Західного регіону м. Львів з діагнозом «двобічний отит». Згідно списку заступника начальника центру з медичної частини ОСОБА_6 , 20.06.2024 вибув з ВМКЦЗР за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, солдат ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків в умовах воєнного стану, вибувши 20.06.2024 з лікувального закладу Військово-медичного клінічного центру Західного регіону м. Львів що знаходиться за адресою: вул. Стрийська, 73a, м.Львів, Львівська область, без поважних причин, не прибув в розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , понад три доби, та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 до 20.02.2025, тобто до моменту з`явлення до Відділення поліції №2 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області за адресою: Львівська область, Самбірський район, м. Турка, вул. В. Стуса, 14.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в самовільному залишенні військової частини, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

20.02.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Турка Самбірського району Львівської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 , громадянин України, з професійно-технічною освітою, раніше судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовозобов`язаний солдат, що перебуває на посаді курсанта 2 курсу школи загальновійськової підготовки військової частини НОМЕР_1 , не є особою з інвалідністю, не є адвокатом, нотаріусом та депутатом.

В клопотанні старший слідчий зазначає, що підстави, які обґрунтовують підозру ОСОБА_6 підтверджуються такими доказами: матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_6 (актом службового розслідування,витягом з наказу про результати службового розслідування) протоколом допиту ОСОБА_6 .

Подані слідчим докази вказують на існування обставин, які свідчать про можливе вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та, які можуть об`єктивно викликати підозру про причетність підозрюваного до його вчинення.

З урахуванням доводів слідчого та прокурора, стадії досудового розслідування, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, вважає, що в розумінні ч. 1 ст. 194 КПК України, існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Також встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

В клопотанні зазначено, що на даний час є підстави вважати що існують актуальні ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

переховуватись від органів досудового розслідування або суду. Даний ризик підтверджується тим, що у разі визнання винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років і це реально може спонукати підозрюваного ОСОБА_6 до втечі;

незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні шляхом їх реального переконання та залякування, з метою надання ними неправдивих показань, відмови від показів, зміни показів чи створення собі штучного алібі, оскільки вони є його співслужбовцями як і він. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть мати значення для прийняття в подальшому вироку;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме, умисно затягувати проведення досудового розслідування та судовий розгляд у даному кримінальному провадженні шляхом безпричинної неявки до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду.

У судовому засіданні старший слідчий ОСОБА_4 підтримав клопотання з підстав зазначених у ньому. Просив таке задовольнити.

Прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , слідчий ОСОБА_5 , в судовому засіданні клопотання підтримали з аналогічних підстав. Прокурор просив обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, враховуючи, що діяння, у вчиненні якого він підозрюється є тяжким злочином.

Підозрюваний ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати йому більш м`який запобіжний захід, так як він є хворим, має проблеми зі здоров`ям, тому і не повернувся у військову частину. Вказав, що після лікування поїхав до мами у Золочівський район Львівської області, яка є особою похилого віку та проживає сама, потім повернувся до сім`ї у Пустомитівський район Львівської області, оскільки в нього є неповнолітні діти. Повідомляв командування військової частини, що повертатися не буде, оскільки має проблеми зі здоров`ям.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечили проти заявленого клопотання та просили застосувати до підозрюваного цілодобовий домашній арешт. Зазначили, що підозрюваний має проблеми зі здоров`ям, на утриманні має неповнолітніх дітей та не вчиняв жодних дій, які б підтверджували ухилення від слідства, навпаки визнає, що вчинив та готовий сприяти розслідуванню зазначеного правопорушення.

Слідчі та прокурор заперечили проти запропонованого стороною захисту запобіжного заходу та вказали, що досудове розслідування триває, потребує часу для проведення усіх слідчих дій.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Згідно з ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з положеннями ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодекс.

Вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Частиною 1 ст. 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку учасників провадження, в тому числі дані, що характеризують особу ОСОБА_6 , його вік, стан здоров`я (згідно представлених документів, в період з 26.09.2005 по 01.10.2005 та з 23.08.2007 по 20.09.2007 проходив лікування у Львівській обласній клінічній психіатричній лікарні, проте згідно представлено довідки Турківської ЦМЛ, виданої на запит органу досудового розслідування від 06.12.2024, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває), майновий стан, введення в Україні воєнного стану, при обранні запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що він обвинувачується у вчиненні правопорушення, який відноситься до категорії тяжких, на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, характер кримінального правопорушення, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому.

Також, на переконання слідчого судді, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатньою мірою, оскільки не буде слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти встановленим ризикам.

Окрім того, на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 №64/2022, затв. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до ст. 178 КПК України також враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , тяжкість покарання в разі визнання його винуватим, те що він раніше судимий, враховує його вік, стан його здоров`я, те, що він одружений, соціальні зв`язки, не має постійного місця роботи, підозрюваний умисно та свідомо не скористався можливістю добровільно повернутись до військової частини, про що вказав у судовому засіданні.

Таким чином, з огляду на доведеність слідчим, прокурором наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що достатнім та необхідним буде обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком шістдесят днів, без визначення розміру застави, що узгоджується із положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України.

Як зазначено у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, п. 32 рішення у справі «Фокс, Кампбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», слідчий суддя (суд) повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зважаючи на викладене, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 183, 186, 193,194, 197, 205, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 21.04.2025, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали становить 60 днів починаючи з моменту проголошення ухвали з 20.02.2025 до 21.04.2025.

Копію ухвали для виконання в частині застосування запобіжного заходу тримання під вартою направити начальнику ДУ «Львівська установа виконання покарань №19» та вручити підозрюваному і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

На ухвалу протягом 5-ти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду.

Повний текс ухвали складено та підписано 21.02.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_8