Провадження № 1-кс/591/3582/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року слідчий суддя Зарічного районного суду м.Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора Сумської обласної прокуратури ОСОБА_3 від 21.10.2024 року про закриття кримінального провадження №0000160,-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся із зазначеною скаргою, яку мотивував тим, що, на його думку оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки прокурором прийнято рішення стосовно невизначених осіб; не зазначено, яка складова складу кримінального правопорушення відсутня в діянні таких невизначених осіб; під час винесення оскаржуваної постанови прокурор користувався якимись показами, що є, на думку скаржника, неприпустимим та незаконним в розумінні вимог ст.ст. 84,95 КПК України; прокурором проігноровано норми КПК України та рішення Європейського суду, через що незаконно допитано скаржника в статусі свідка, тим самим позбавивши його статусу потерпілого; прокурором не виконано вимог ст.ст.9,38,55,91,93,94,223 КПК України. Крім того, скаржник вважав, що постанова є необґрунтованою, оскільки не містить належних мотивів для закриття кримінального провадження. За таких обставин, просив скасувати постанову прокурора від 21.10.2024 року про закриття кримінального провадження №0000160.

В судові засідання, які неодноразово призначались слідчим суддею, скаржник не з`являвся, про причини неявки не повідомляв, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або із зазначенням поважності причин такої неявки не надсилав.

Водночас, слідчим суддею вживались заходи щодо забезпечення явки скаржника в судове засідання шляхом повідомлення його у спосіб та порядок, що передбачений ст.135 КПК України. Зокрема, ухвали слідчого судді та судові повістки надсилались ОСОБА_4 на електронну пошту, з якої скаржник направляє документи до суду..

Згідно висновку ККС ВС, викладеному в ухвалі від 30.05.2018 року у справі № 676/7346/15-к, хоча у КПК України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання такими є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 7 липня 1989 року, вказував на недопустимість зневілювання ключового принципу - верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом.

В цьому випадку вищенаведені обставини дають підстави розцінювати поведінку ОСОБА_4 як зловживання скаржником своїми процесуальними правами.

Тому, з метою дотримання розумних строків розгляду скарги та загальних засад кримінального провадження розгляд скарги ОСОБА_4 на постанову прокурора вирішено проводити у відсутність скаржника.

Прокурор в судовому засіданні просив у задоволенні скарги відмовити через її необґрунтованість. Зазначав, що у кримінальному провадженні №0000160 було повно, всебічно перевірено усі обставини, про які зазначав скаржник у заяві про злочин та які підлягають доказуванню в силу вимог ст.91 КПК України. Оскаржувана постанова відповідає критеріям законності, вмотивованості та обґрунтованості, а тому відсутні підстави для її скасування.

Дослідивши матеріали скарги, а також матеріали кримінального провадження №0000160, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Під час розгляду скарги встановлено, що четвертим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтава, здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 03.05.2023 за №0000160, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

У вказаному провадженні прокурором 21.10.2024 року винесена постанова про закриття кримінального провадження, яку скаржник просить скасувати з мотивів зазначених у скарзі.

Але, вважаю мотиви поданої скарги необґрунтованими.

Так, системний аналіз положень ст. 2, 9, 284 КПК України дає підстави говорити про те, що закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Постанова прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу, як на це вказує стаття 110 КПК України.

Слідчий чи прокурор, при проведені досудового розслідування, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають обсяг слідчих та процесуальних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Згідно ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно п.2 ч.1ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої прокурором постанови.

В даному випадку вважаю, що слідчим та прокурором під час проведення досудового розслідування, а прокурором й під час ухвалення постанови вказані вимоги КПК України дотримані.

Зокрема, з матеріалів кримінального провадження №0000160 вбачається, що заявник ОСОБА_4 в заяві про вчинення кримінального правопорушення зазначав про те, що прокурор Сумської окружної прокуратури ОСОБА_5 , беручи участь у судових засіданнях по справі №592/7749/20, не відреагував та підтримав завідомо неправосудну, на думку скаржника, ухвалу колегії суддів від 23.06.2022 про відмову у задоволенні відводу колегії суддів, а також спонукав винесенню незаконної, злочинної, на переконання скаржника, ухвали колегії суддів від 09.06.2022 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Але, як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000160, вказані обставини були перевірені під час здійснення досудового розслідування всебічно та повно (зокрема, допитано ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , отримано матеріали справи №592/7749/20, які мають значення для даного кримінального провадження) і встановлено, що процесуальна діяльність прокурора ОСОБА_5 в судових засіданнях Зарічного районного суду м.Суми 9 та 23 червня 2022 року у справі №592/7749/20 відповідає положенням чинного кримінального процесуального законодавства, тому постановою від 21.10.2024 року прокурор закрив кримінальне провадження №0000160 через відсутність в діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Мотивуючи постанову та закриваючи провадження, прокурор зазначив про обставини, які були ним перевірені під час досудового розслідування, посилався на відповідні докази, а також норми чинного законодавства.

При цьому, вважаю, що з урахуванням конкретних обставин справи органами досудового розслідування проведено достатній обсяг слідчих та процесуальних дій, у порядку визначеному КПК України здобуто достатньо доказів, яким надана належна правова оцінка та прийняте відповідне процесуальне рішення.

У поданій скарзі на постанову прокурора, ОСОБА_4 вказує на неповноту досудового розслідування, але будь-яких обставин, які могли бути залишені поза увагою прокурора та в чому саме полягала неповнота, скаржник не зазначає.

Водночас, не знайшли підтвердження обставини, про які зазначив ОСОБА_4 у поданій скарзі, зокрема, що прокурором не виконано вимог ст.ст.9,38,55,91,93,94,223 КПК України.

Крім того, не відповідають дійсності твердження скаржника про те, що постанова прокурора не містить належних мотивів для закриття кримінального провадження.

Як вже зазначено вище, постанова прокурора відповідає критеріям законності, вмотивованості та обґрунтованості.

За таких обставин, на переконання слідчого судді, відсутні підстави для скасування постанови прокурора про закриття кримінального провадження №0000160, тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст.2,9, 303-307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову прокурора Сумської обласної прокуратури ОСОБА_3 від 21.10.2024 року про закриття кримінального провадження №0000160 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Відповідно дост.376 КПК України оскільки складання судового рішення у формі ухвали вимагало значного часу, то слідчий суддя 12.12.2024 обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини, а повний текст було проголошено 13.12.2024 року.