Провадження № 1-кп/592/585/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000864, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2024 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньо-технічною освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовозобов`язаного, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України,

за участі прокурора Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

установив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

04.06.2024 близько 18:00 год., ОСОБА_3 , знаходячись в м. Суми, по вул. Машинобудівників, біля тротуару, знайшов зіп-пакет з кристалічною речовиною та достовірно знаючи, що знайдена ним речовина є особливо небезпечною психотропною речовиною «РVР», який останній періодично вживає та знає її фізичні властивості, у останнього виник умисел на незаконне придбання, та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, для власного вживання.

Реалізуючи свій протиправний намір з метою подальшого безпечного зберігання вказаної особливо небезпечної психотропної речовини, не маючи при цьому мети збуту, ОСОБА_3 знайдений зазначений зіп-пакет з психотропною речовиною помістив до сумки чорного кольору, яка знаходилась у нього через плече для подальшого вживання та у такий спосіб придбав та почав незаконно зберігати психотропну речовину у вказаних вище штанах.

04.06.2024, близько 18 год. 55 хв., ОСОБА_3 , проходив неподалік магазину АТБ, що в м. Суми, по пр. Перемоги, 105, був зупинений працівниками поліції. У ході поверхневої перевірки на підставі ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_3 повідомив, що в сумці чорного кольору, яка у нього через плече, знаходиться зіп-пакет в якому знаходиться психотропна речовина PVP, після чого була викликана слідчо-оперативна група Сумського РУП ГУНП в Сумській області.

Надалі під час проведення огляду місця події, у період часу з 20 год. 19 хв. по 20 год. 23 хв., 04.06.2024 ОСОБА_3 самостійно дістав із сумки чорного кольору, яка знаходилась у нього через плече, вказаний зіп-пакет із кристалічною речовиною, яка була відповідно вилучена, запакована до пакету SUD 2067838 та направлена на експертне дослідження.

В складі кристалічної речовини виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, маса PVP в кристалічній речовині становить 0,4485 г.

У ході досудового розслідування мета збуту особливо небезпечної психотропної речовини, факти її збуту не встановлені.

Таким чином, ОСОБА_3 діючи умисно, у порушення вимог Законів України «Про обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» незаконно придбав та зберігав без мети збуту психотропну речовину «РVР» масою 0,4485 г.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 Кримінального процесуального кодексу України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

За таких обставин суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 по пред`явленому обвинуваченню за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України свою вину за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю та суду пояснив, що раніше мав справу з психотропними та наркотичними речовинами, знайшовши пакетик з речовиною, зрозумів, що це PVP, забрав його. У зазначений в обвинувальному акті час та місці йшов з товаришем по проспекту Курському біля магазину «АТБ» поряд з зупинкою. Під`їхали працівники поліції повідомили про необхідність провести поверхневий огляд, він зазначив про навність в нього психотропної речовини, яку добровільно видав коли приїхала слідчо-оперативна група, вилучили при понятих психотропну речовину, яку відповідно запакували. У вчиненому щиро розкаюється, засуджує свою поведінку, просив не призначати суворе покарання.

Визнавши на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, враховуючи думку учасників судового провадження, суд обмежився допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також необхідних для вирішення інших питань, зокрема, щодо процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження.

Показання обвинуваченого щодо обставин вчиненого кримінального проступку є послідовними, не містять протиріч, а тому визнаються судом належним доказом на підтвердження пред`явленого обвинувачення.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального проступку, молодий вік.

Обставин, що відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, вчинене обвинуваченим, відповідно до класифікації за ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він офіційно не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, утриманців не має, має сталі соціальні зв`язки, не має судимостей.

Враховуючи наведені дані суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду, оскільки особа офіційно не працює, відсутні підстави призначати покарання у вигляді штафу або виправних робіт.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Дана позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справах «Ювченко та інші проти України» (рішення від 09 квітня 2020 року), та в справі «Скачкова та Рижа проти України» (рішення від 16 липня 2020 року), де зазначено, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

У справі «Белане Надь проти Угорщини» (рішення від 13 грудня 2016 року) та у справі «Садоха проти України» (рішення від 11 липня 2019 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі частини 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України з ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта на проведення експертизи № СЕ-19/119-24/8903-НЗПРАП від 18.06.2024 на суму 2271 грн. 84 коп.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався та не обирався. Стороною обвинувачення не заявлялось клопотання про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили, тому відсутні підстави для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись статтями 368, 371, 374, 376, 392, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 2, 3 ст. 59-1 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 до відбуття призначеного покарання обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

ОСОБА_3 запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації, відповідно до ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одну) грн. 84 коп.

Речовий доказ згідно постанови слідчого від 19.06.2024 - PVP в складі кристалічної речовини масою 0,4485 г, який було поміщено в пакет з написом до висновку експерта № СЕ-19/119-24/8903-НЗПРАП від 18.06.2024 за к/п № 0000864, квитанція про отримання на зберігання речових доказів № 04671 від 27.06.2024 після набрання вироком законної сили знищити.

Речовий доказ згідно постанови слідчого від 24.06.2024 оптичний диск DVD-R із відеозаписом із бодікамер працівників поліції - залишити в матеріалах кримінального провадження, які знаходяться у прокурора.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1