Справа № 304/3166/24 Провадження № 1-кс/304/200/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000141 від 15 грудня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, про арешт майна,

У С Т А Н О В И В :

прокурор звернувся до слідчого судді з даним клопотанням, в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучене у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , майно, а саме гужову повозку, деревину породи «граб», об`ємом 1,5 м куб, а також бензопилу помаранчево-білого кольору з написом на корпусі «Stihl MC-360», шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Клопотання мотивує тим, що Перечинським відділом Ужгородської окружної прокуратури відповідно до вимог КПК здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування даного кримінального провадження слідчим відділенням відділення поліції № 1, в ході якого встановлено, що 14 грудня 2024 року о 14.35 год ОСОБА_4 , перебуваючи в урочищі «Семеновці» села Порошково Ужгородського району, що перебуває у комунальній власності Т.Реметівської сільської ради Ужгородського району, умисно, без передбаченого законом дозволу, за допомогою бензопили, з метою заготівлі дров, здійснив самовільну рубку деревини породи «граб» у кількості 1,5 м куб, внаслідок чого заподіяв громадським інтересам в особі вказаного органу місцевого самоврядування, значну шкоду.

Прокурор вказує, що того ж дня органом досудового розслідування було проведено огляд місця події у селі Порошково, вул. Шевченка, 9, де виявлено гужову повозку, на якій містилася деревина породи «граб», об`ємом 1,5 м куб. Крім цього за наслідками огляду вказане майно було вилучено, а також бензомоторну пилу помаранчево-білого кольору з написом на корпусі «Stihl MC-360».

П`ятнадцятого грудня 2024 року за даним фактом було розпочато досудове розслідування, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000141 з правовою кваліфікацією за ст. 356 КК України.

Постановою старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 15 грудня 2024 року вилучене у ході огляду майно було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки такі є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та містять на собі його сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відтак прокурор, посилаючись на норми кримінального процесуального закону, які визначають питання накладення арешту на майно зазначає, що у органу досудового розслідування існує необхідність у накладенні арешту на зазначене у клопотанні майно, задля його збереження як речового доказу у даному кримінальному провадженні, а тому просить клопотання задовольнити.

У судове засідання ініціатор клопотання не з`явився, одночасно з клопотанням подав заяву, в якій просив розглянути таке без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Власник майна у судове засідання також не з`явився, однак його представник адвокат ОСОБА_5 подав слідчому судді заяву, в якій просив розглянути клопотання без їх участі, та надати можливість користуватися власнику гужовою повозкою, повернувши таку у користування ОСОБА_6 .

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Слідчий суддя, вивчивши надані ініціатором клопотання матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, прийшов до такого висновку.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 цього Кодексу під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як видно з матеріалів клопотання, 14 грудня 2024 року о 14.35 год зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що за адресою: Перечинський район, с. Порошково, вул. М.Підгірянки, 1, працівниця поліції повідомила, що виявила дві гужові повозки зі зрізаною деревиною з лісового масиву, породи «граб» та «бук».

Того ж дня органом досудового розслідування було оглянуто місце події лісовий масив в урочищі «Семеновці», що розташоване на відстані близько 3 км від села Порошково Ужгородського району, де було виявлено пні дерев породи «граб» у кількості 52 штуки, різного діаметру, а також п`ять пнів породи «граб» діаметром від 15 до 18 см.

Крім цього того ж дня органом досудового розслідування було відібрано пояснення від ОСОБА_4 , який описав обставини незаконної рубки дерев породи «граб», які віз з лісового масиву до свого місця проживання та по дорозі був зупинений працівниками поліції; а також за наявності згоди ОСОБА_4 як користувача гужової повозки орган досудового розслідування провів огляд такої, за наслідками якого гужова повозка з навантаженою на неї деревиною та бензопила були вилучені.

П`ятнадцятого грудня 2024 року за даним фактом було розпочато досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000141 з правовою кваліфікацією за ст. 356 КК України.

Постановою старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 від 15 грудня 2024 року гужову повозку, деревину породи «граб», об`ємом 1,5 м куб, бензопилу помаранчево-білого кольору з написом на корпусі «Stihl MC-360» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000141.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України видно, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Органом досудового розслідування доведено, що вилучене майно, має значення речового доказу у кримінальному проваджені № 0000141 та відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Поряд з цим слідчий суддя додатково враховує, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та являється самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, на відміну від інших правових підстав.

В ході розгляду клопотання не доведено та не встановлено обставин, які б давали слідчому судді підстави вважати, що на даний час необхідності у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з підстав збереження речових доказів немає, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке обмеження для виконання завдань кримінального провадження, а також завдань арешту майна, визначених в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

На думку слідчого судді, таке втручання органів досудового розслідування у права і свободи особи, є розумним та пропорційним меті кримінального провадження.

Враховуючи викладене слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

У той же час під час розгляду клопотання слідчий суддя враховує посилання представника власника майна адвоката ОСОБА_5 на те, що гужова повозка використовується спільно усією родиною ОСОБА_4 у особистих цілях, в тому числі забезпечення життєдіяльності сім`ї (придбання продуктів харчування, транспортування в разі необхідності лікування тощо).

Власність є одним із найголовніших об`єктів кримінально-правової охорони. Її соціальне значення відображено у ст. 1 КК України, де зазначено найважливіші цінності, правова охорони яких становить завдання закону про кримінальну відповідальність.

Частиною 5 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Нормами частини 4 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

Відтак за встановлених у судовому засіданні обставин, задля недопущення суттєвого обмеження права власника/користувача на необхідний рівень життя та підтримання життєдіяльності родини, слідчий суддя вважає обґрунтованим застосувати заборону розпорядження майном гужовою повозкою, зважаючи на встановлені ризики знищення, приховування, псування майна, яке є речовим доказом, що у свою чергу не позбавляє ОСОБА_4 можливості користуватися таким.

Слідчий суддя звертає увагу, що накладення арешту на майно в частині розпорядження таким не є припиненням або позбавленням права власності на нього. Такий захід є лише тимчасовим обмеженням права власності, тобто не забороняє користування, не припиняє права власності на нього.

Керуючись ст. 36, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000141 від 15 грудня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , майно, а саме деревину породи «граб», об`ємом 1,5 м куб, а також бензопилу помаранчево-білого кольору з написом на корпусі «Stihl MC-360»1, шляхом заборони користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Накласти арешт на гужову повозку, що перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , заборонивши розпоряджатися вказаним майном.

У задоволенні вимог решти клопотання відмовити.

Виконання зазначеної ухвали покласти на прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно із ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1