Справа № 515/160/25
Провадження № 1-кп/515/347/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000003 від 02 січня 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Жовтий Яр Татарбунарського району Одеської області, українки, громадянки України, освіта базова загальна середня, не працює, вдова, має на утриманні п`ять неповнолітніх дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за ч.1 ст.361, ч.2 ст. 361, ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» інформаційна (автоматизована) система - організаційно-технічна система, в якій реалізується технологія обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів; володілець інформації - фізична або юридична особа, якій належать права на інформацію; доступ до інформації в системі - отримання користувачем можливості обробляти інформацію в системі, тощо.

Згідно з абз. 4 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» порядок доступу до інформації, перелік користувачів та їх повноваження стосовно цієї інформації визначаються володільцем інформації.

28 червня 2024 року приблизно о 10 годині 40 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись в кімнаті будинку за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час знаходився ОСОБА_5 , діючи з єдиним умислом, маючи на меті обернення на свою користь чужих грошових коштів, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись що за її діями ніхто не спостерігає, переслідуючи умисел на несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, використовуючи мобільний телефон «Хіaomi» моделі «Redmi Note 12» (НОМЕР_6), належний ОСОБА_5 , самочинно, без дозволу потерпілого, незаконно втрутилася до інформаційної (автоматизованої) системи «Приват24» через мобільний додаток «Приват24», яка згідно з ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є такою, що становить банківську таємницю для дистанційного керування банківським рахунком НОМЕР_1 , належним потерпілому, знаючи заздалегідь отримані від потерпілого логін та пароль доступу до мобільного додатку «Приват24» та цього ж дня 28 червня 2024 року о 10 годині 41 хвилини ОСОБА_4 перерахувала на рахунок НОМЕР_2 , відкритий у АТ КБ «ПриватБанк» на її ім`я, грошові кошти в сумі 6 532,66 грн, та в подальшому цього ж дня, 28 червня 2024 року о 21 годині 33 хвилини ОСОБА_4 перерахувала на рахунок НОМЕР_2 , відкритий у АТ КБ «ПриватБанк» на її ім`я, ще грошові кошти в сумі 3015,08 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, а саме: несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

28 червня 2024 року ОСОБА_4 , під час дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 та востаннє продовжено до 12 серпня 2024 року включно Указом Президента України від 06.05.2024 за № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», введеним в дію Законом України від 08.05.2024 № 3684-ІХ, маючи єдиний злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном - грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, скориставшись мобільним телефоном потерпілого, який не розумів протиправний характер злочинних дій, які вчиняються щодо нього, розуміючи протиправність своїх дій та передбачаючи їх наслідки в умовах воєнного стану на території України, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, без відома та дозволу потерпілого, використовуючи мобільний телефон «Хіaomi» моделі «Redmi Note 12» (НОМЕР_6) належний ОСОБА_5 , самочинно, незаконно втрутилася до інформаційної (автоматизованої) системи «Приват24» через мобільний додаток «Приват24», яка згідно з ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є такою, що становить банківську таємницю для дистанційного керування банківським рахунком НОМЕР_1 , належним потерпілому, знаючи заздалегідь отримані від потерпілого логін та пароль доступу до мобільного додатку «Приват24», в короткий проміжок часу з 10 години 41 хвилини до 21 години 33 хвилини, незаконно, здійснила переказ грошових коштів на загальну суму 9547,74 грн з карткового рахунку потерпілого на рахунок НОМЕР_2 , відкритий у АТ КБ «ПриватБанк» на її ім`я, тим самим розпорядившись згодом викраденими коштами на власний розсуд, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 9547, 74 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» інформаційна (автоматизована) система - організаційно-технічна система, в якій реалізується технологія обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів; володілець інформації - фізична або юридична особа, якій належать права на інформацію; доступ до інформації в системі - отримання користувачем можливості обробляти інформацію в системі, тощо.

Згідно з абз. 4 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» порядок доступу до інформації, перелік користувачів та їх повноваження стосовно цієї інформації визначаються володільцем інформації.

29 червня 2024 року приблизно о 20 годині 35 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись в кімнаті будинку за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 де в цей час знаходився ОСОБА_5 , маючи на меті обернення на свою користь чужих грошових коштів, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись що за її діями ніхто не спостерігає, переслідуючи умисел на несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, використовуючи мобільний телефон «Хіaomi» моделі «Redmi Note 12» (НОМЕР_6), належний ОСОБА_5 , самочинно, без дозволу потерпілого, незаконно, повторно, втрутилася до інформаційної (автоматизованої) системи «Приват24» через мобільний додаток «Приват24», яка згідно з ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є такою, що становить банківську таємницю для дистанційного керування банківським рахунком НОМЕР_1 , належним потерпілому, знаючи заздалегідь отримані від потерпілого логін та пароль доступу до мобільного додатку «Приват24» та цього ж дня 29 червня 2024 о 20 годині 40 хвилин ОСОБА_4 перерахувала на рахунок НОМЕР_2 , відкритий у АТ КБ «ПриватБанк» на її ім`я, грошові кошти в сумі 10 000,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України, а саме: несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, вчинене повторно.

29 червня 2024 року ОСОБА_4 під час дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 та востаннє продовжено до 12 серпня 2024 року включно Указом Президента України від 06.05.2024 за № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», введеним в дію Законом України від 08.05.2024 № 3684-ІХ, маючи злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном - грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, скориставшись мобільним телефоном потерпілого, який не розумів протиправний характер злочинних дій, які вчиняються відносно нього, розуміючи протиправність своїх дій та передбачаючи їх наслідки в умовах воєнного стану на території України, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, повторно, без відома та дозволу потерпілого, використовуючи мобільний телефон «Хіaomi» моделі «Redmi Note 12» (НОМЕР_6), належний ОСОБА_5 , самочинно, незаконно втрутилася до інформаційної (автоматизованої) системи «Приват24» через мобільний додаток «Приват24», яка згідно з ч.1 ст.62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є такою, що становить банківську таємницю для дистанційного керування банківським рахунком НОМЕР_1 , належним потерпілому, знаючи заздалегідь отримані від потерпілого логін та пароль доступу до мобільного додатку «Приват24», о 20 години 40 хвилин, умисно, незаконно, повторно здійснила переказ грошових коштів на загальну суму 10 000,00 грн з карткового рахунку потерпілого на рахунок НОМЕР_2 , відкритий у АТ КБ «ПриватБанк» на її ім`я, тим самим розпорядившись згодом викраденими коштами на власний розсуд, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 10 000,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину свою у інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялася, дала показання у відповідності з встановленими обставинами, згодилася з обсягом здобутих по справі доказів і не оспорювала їх. Просила суворо не карати.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд переконався у тому, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Таким чином, обвинувачення ОСОБА_4 знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду сукупністю вказаних доказів, які узгоджуються між собою. Дії обвинуваченої суд кваліфікує за ч. 1 ст. 361 КК України як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем; за ч.2 ст. 361 КК України як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, вчинене повторно, та за ч.4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що вона за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, має постійне місце проживання, вдова, має на утриманні п`ять неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра КНП "Татарбунарська багатопрофільна лікарня" Татарбунарської міської ради не перебуває, раніше не судима.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне та повне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

При призначенні покарання у відповідності до вимог ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, вчинено умисний тяжкий злочин, проступок та нетяжкий злочин, наслідки їх вчинення для потерпілої особи, вказані дані про особу обвинуваченої, її вік, те, що вона не працює, є вдовою, має на утриманні п`ять неповнолітніх дітей, раніше не судима, за наявності обставин, які пом`якшують покарання, та відсутності обтяжуючих покарання обставин, з врахуванням висновку Білгород-Дністровського районного сектору №2 філії Державної установи "Центр пробації" в Одеській області про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, та приходить висновку, що необхідне та достатнє для виправлення та перевиховання обвинуваченої, а також для попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень є покарання не пов`язане із ізоляцією від суспільства, однак в умовах нагляду і контролю, у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

Підставою для звільнення обвинуваченої від відбування покарання згідно ст.75 КК України зокрема, є те, що вона має постійне місце проживання, стабільні соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судима, вину у вчиненому визнала, щиро покаялася, матеріальні збитки відшкодувала.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати у справі відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 361, ч.2 ст. 361, ч. 4 ст.185 КК України, і призначити покарання за:

- за ч.1 ст.361 КК України у виді пробаційного нагляду на 1 рік;

- за ч.2 ст. 361 КК України у виді двох років позбавлення волі;

- за ч.4 ст.185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік шість місяців.

Згідно з п. п 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк рахувати з 13 березня 2025 року.

Речовий доказ, а саме мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 12» (НОМЕР_6), IMEI №1: НОМЕР_3 , IMEI №2: НОМЕР_4 з номером телефону НОМЕР_5 залишити потерпілому - ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженим у той самий строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий ОСОБА_1