ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000043 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання: - за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 885 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 15 045 грн; - за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмірі 885 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 15 045 грн; в іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання не взяв до уваги, що ОСОБА_8 користувався підробленим посвідченням водія, за виготовлення якого сплатив грошові кошти у сумі 15 000 грн, замість того, щоб отримати посвідчення у передбаченому законом порядку, з проходженням відповідної теоретичної та практичної підготовки, що вказує на те, що обвинувачений не планував дотримуватись Правил дорожнього руху. Більш того, факт підроблення та використання ОСОБА_8 посвідчення водія був виявлений саме працівниками поліції, у зв`язку із порушенням обвинуваченим Правил дорожнього руху, що створювало реальну небезпеку для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.

Тобто, метою дій ОСОБА_8 було намагання уникнути передбаченої законодавством процедури отримання права керування транспортними засобами. Суспільна небезпека цієї ситуації полягає не лише у факті підробки офіційних документів, але й у тому, що засобом підвищеної небезпеки керує особа, яка демонструє зневагу до дотримання норм дорожнього руху.

Захисником ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін.

Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання: - за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн; - за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_8 у вересні 2023 року, більш точний день та час в ході досудового розслідування не встановлений, знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , побачив в соціальній мережі «Facebook» оголошення про продаж водійських посвідчень, після чого, спілкуючись в особистих смс-повідомленнях з невідомою особою з приводу придбання завідомо підробленого водійського посвідчення, досяг домовленості з невідомою особою щодо виготовлення та продажу водійського посвідчення за грошові кошти в розмірі 15 000 грн.

В подальшому, ОСОБА_8 , не бажаючи в дійсності проходити спеціальну підготовку та навчання, на ґрунті раптово виниклого кримінального протиправного умислу, направленого на пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, а саме водійського посвідчення, з метою його подальшого використання, у вересні 2023 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, надав невстановленій особі свої особисті дані, фотокартку та грошові кошти в розмірі 15000 грн, для виготовлення завідомо підробленого офіційного документа, а саме посвідчення водія, що засвідчує право фізичної особи на керування транспортним засобом.

Після чого, у невстановленому досудовому розслідуванні час та місці, але не пізніше 23.11.2024 року, ОСОБА_8 отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи, завідомо підроблений офіційний документ посвідчення водія серії НОМЕР_1 , на ім`я « ОСОБА_8 », з метою подальшого використання.

Крім цього, 23.11.2024 року о 15.13 годин ОСОБА_8 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався по вул. Робоча в м. Дніпро в бік вул. Лесі Українки, де в районі будинку № 1 був зупинений співробітниками Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області за порушення правил дорожнього руху на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». В ході спілкування з співробітниками Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, ОСОБА_8 , діючи умисно, на законну вимогу останніх, достовірно знаючи, що не отримував офіційно посвідчення водія та не має права керувати транспортним засобом, надав для перевірки працівникам поліції посвідчення водія, виданого на ім`я « ОСОБА_8 », ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_1 від 15.09.2023, тим самим використав завідомо підроблений документ.

Кримінальне провадження розглянуто на підставі ст. 382 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Однак вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, відносяться до кримінальних проступків; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, офіційно працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття; обставин, що обтяжують покарання, - не встановлено.

Так, посилання у вироку на те, що призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, є формальним і фактично не враховує характеру вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, а саме, що обвинувачений користувався підробленим посвідченням водія, при цьому факт підроблення та використання ним цього посвідчення був виявлений саме працівниками поліції, у зв`язку із порушенням обвинуваченим ОСОБА_8 Правил дорожнього руху, що створювало реальну небезпеку для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.

На підставі викладеного, з огляду на те, що обвинувачений віддав перевагу незаконному способу отримання підробленого посвідчення водія, суд при призначенні покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, не в повній мірі виконав вимоги ст. 65 КК України, та належним чином не мотивував і не навів переконливих доводів щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн, яке не є співмірним з тяжкістю кримінального правопорушення та обставинами його вчинення, а тому колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що наведене призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Отже, колегія суддів вважає, що призначене судом ОСОБА_8 покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України в даному випадку не є необхідним і достатнім для його виправлення та не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також меті покарання, якою є запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Відповідно до п.4 ч.1, ч. 2 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Стаття 414 КПК України передбачає, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідно статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість.

З урахуванням вищезазначеного, вирок щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання на підставі п.4 ч.1, ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, з ухваленням відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 420 КПК України нового вироку судом апеляційної інстанції.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, колегія суддів згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, офіційно працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини провадження, відповідно до яких обвинувачений користувався підробленим посвідченням водія, що було виявлено працівниками поліції саме у зв`язку із порушенням обвинуваченим ОСОБА_8 Правил дорожнього руху; обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття; обставин, що обтяжують покарання, - не встановлено.

Враховуючи встановлені обставини, дані про особу обвинуваченого, визнання ним вини, колегія суддів не вбачає підстав для призначення за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України штрафу в розмірі 885 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, як про це просить прокурор в апеляційній скарзі.

У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів дійшла висновку, що покарання ОСОБА_8 повинно бути призначено в межах санкції ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн, та ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, що не оскаржується прокурором, та з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

На думку колегії суддів, саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_8 відповідно до квитанції від 23.12.2024 року (а.п.22) вже сплатив 1700 гривень в рахунок розміру штрафу, призначеного судом першої інстанції. Враховуючи вказану обставину, обвинуваченому необхідно зарахувати сплачену суму коштів в розмір штрафу, остаточного призначеного за цим вироком.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2024 року - задовольнити частково.

Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2024 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - скасувати.

Призначити ОСОБА_8 покарання: - за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн; - за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначити покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Зарахувати 1700 грн, які сплачені ОСОБА_8 відповідно до квитанції від 23.12.2024 року, в розмір штрафу, остаточного призначеного за цим вироком.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Негайно після проголошення вручити копію вироку обвинуваченому, прокурору.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4