Справа № 497/146/25 Провадження № 1-кс/497/57/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2025 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю: слідчого - ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

підозрюваної ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого керівником Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 13.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 367 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді застави стосовно підозрюваної

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кубей Болградського району Одеської області, громадянки України, заміжньої, із середньо-спеціальною освітою, військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

ВСТАНОВИВ:

20.01.2025 року слідчий СВ Болградського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з керівником Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді застави відносно ОСОБА_5 у розмірі 180 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 545040 грн.

З клопотання вбачається, що СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000029 від 13.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Процесуальне керівництво за досудовим розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Встановлено, що відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Далі Указом Президента України № 271/2024 від 06.11.2024, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.05.2024 № 4024-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 10.11.2024 строком на 90 діб до 08.02.2025.

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2012-XII із змінами відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 29.07.2022 № 2489-ІХ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 2 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок) грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Відповідно п. 3 розділу І вказаного Порядку підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до абзацу 2 п. 9 розділу І вказаного Порядку грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні) крім того відповідно до абзацу 3 цієї ж статті грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до абзаців 3, 4 та 8 п. 15 розділу І вказаного Порядку грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки, а також військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Згідно абзацу 9 п. 15 вказаного Положення призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Відповідно до п. 88 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 1999 № 22-23 помічник командира бригади з фінансово-економічної роботи - начальник фінансової служби підпорядковується командирові бригади.

На доповнення вимог, викладених у статтях 82-84, помічник командира бригади з фінансово-економічної роботи - начальник фінансової служби відповідає за фінансове забезпечення бригади і зобов`язаний: організовувати і вести фінансове господарство бригади; забезпечувати планування, затребування необхідних коштів, вірогідність фінансового обліку і звітності; разом із заступниками командира бригади і начальниками служб складати та подавати на затвердження командира бригади кошторис на наступний період; вживати заходів для своєчасного грошового забезпечення особового складу та отримання заробітної плати працівниками; забезпечувати контроль за витрачанням коштів, додержанням фінансової дисципліни посадовими особами бригади, своєчасністю і повнотою відшкодування збитків, завданих державі внаслідок втрати, недостачі, крадіжки чи незаконного витрачання коштів і матеріальних цінностей; перевіряти підзвітність посадових осіб бригади; забезпечувати збереження грошових документів, довірених коштів і матеріальних цінностей; щоденно проводити звіряння наявності коштів і матеріальних цінностей з даними обліку; забезпечувати дотримання в бригади єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання в установлені терміни фінансової звітності; організовувати контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; забезпечувати перевірку стану бухгалтерського обліку в підрозділах бригади та у військових частинах, матеріальне та фінансове забезпечення яких здійснюється відповідними службами бригади.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 на ОСОБА_5 тимчасово покладені обов`язки помічника командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово-економічної служби.

ОСОБА_5 обіймаючи посаду пов`язану із виконанням адміністративно-господарських функцій, будучи обізнаною зі змістом своїх службових обов`язків за посадою, з порядком обліку особового складу у військовій частині, з порядком призупинення військової служби військовослужбовцям, виплати військовослужбовцям грошового забезпечення, діючи всупереч ст. 88 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України п. 15 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, діючи необережно, у формі кримінальної протиправної недбалості, тобто не передбачаючи суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла їх передбачити, вчинила неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків внаслідок недбалого ставлення до них, а саме впродовж з 28.02.2023 по лютий 2024 року, перебуваючи у робочому кабінеті будівлі військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 не призупинила нарахування та виплату грошового забезпечення військовослужбовцям які самовільно залишили військову частину, за наступних обставин:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 63 від 11.03.2022 військовослужбовець ОСОБА_10 приступив до виконання своїх обов`язків на посаді лінійного наглядача відділення зв`язку взводу зв`язку ВОС-403233М військової частини НОМЕР_1 з 12.03.2022, відповідно до цього ж наказу

ОСОБА_10 встановлено оклад за посадою 2 550 гривень та виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в повному обсязі, надбавку за особливості проходження служби у відсотках до посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислуги років в розмірі 100 %.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 293 від 23.10.2022 ОСОБА_10 направлено до військово-медичного клінічного центру Південного регіону м. Одеси з метою лікування з 24.10.2022.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 53-РС від 02.11.2022 ОСОБА_10 звільнено з займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з 02.11.2022.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 303 від 02.11.2022 ОСОБА_10 увільнено від займаної посади при цьому не призупинено строк військової служби, вислугу років для призначення пенсії та вислугу у військовому званні, як такого, що перебуває на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманням поранення або хворобою, отриманою в період воєнного стану, і на час перебування у розпорядженні утримувати на всіх видах забезпечення та у списках військової частини НОМЕР_1 .

04.02.2023 до військової частини НОМЕР_1 надійшов лист військово-медичного клінічного центру Південного регіону м. Одеси від 04.02.2023 № 548/756 про те, що ОСОБА_10 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 на стаціонарному лікуванні у військово-медичного клінічного центру Південного регіону м. Одеси не перебував.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 46 від 15.02.2023 ОСОБА_10 у зв`язку з відсутністю понад десять діб звільнено від займаної посади та призупинено строк військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військкому звані та знято з усіх видів забезпечення з 31.10.2022.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 109 від 28.02.2023 ОСОБА_10 накладено дисциплінарне стягнення відповідно до ст. ст. 58, 68 Дисциплінарного статуту Збройних сил України сувора догана. Відповідно до п. 2 вказаного Наказу постановлено ОСОБА_10 за самовільне залишення військової частини під час воєнного стану не виплачувати грошову премію та додаткову винагороду воєнного стану за лютий 2023 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 257 від 01.07.2023 внесені зміни до наказу № 109 від 28.02.2023, згідно до якого матросу ОСОБА_10 з 24.10.2922 премію та додаткову винагороду воєнного стану утримувати з грошового забезпечення.

ОСОБА_5 будучі ознайомлена з вказаними наказами командира військової частини НОМЕР_1 , достеменно знаючі що військовослужбовець ОСОБА_10 самовільно залишив військову частину, діючи всупереч ст. 88 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України п. 15 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, безпідставно систематично нараховувала військовослужбовцю ОСОБА_10 грошове забезпечення за березень 2023 року у розмірі 22 257, 24 гривень, за квітень 2023 року у розмірі 23 703, 30 гривень, за травень 2023 року у розмірі 23 703,30 гривень, за червень 2023 року у розмірі 23 703,30 гривень, за липень 2023 року у розмірі 24 528,30 гривень, за серпень 2023 року у розмірі 24 528,30 гривень, за вересень 2023 року у розмірі 24 528,30 гривень, за жовтень 2023 року у розмірі 24 528,30 гривень, за листопад 2023 року у розмірі 24 528, 30 гривень, за грудень 2023 року у розмірі 21 066,67 гривень, на загальну суму 215 004,31 гривень.

Окрім того, Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 95 від 10.04.2022 військовослужбовець ОСОБА_11 приступив до виконання своїх обов`язків на посаді старшого оператора протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 ВОС-13981М з 10.04.2022, відповідно до цього ж наказу ОСОБА_11 встановлено оклад за посадою 2 730 гривень та виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в повному обсязі, надбавку за особливості проходження служби у відсотках до посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислуги років в розмірі 100 %.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 283 від 13.10.2022 ОСОБА_11 направлено до військово-медичного клінічного центру Південного регіону м. Одеси з метою лікування з 13.10.2022.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 296 від 26.10.2022 ОСОБА_11 увільнено від займаної посади при цьому не призупинено строк військової служби, вислугу років для призначення пенсії та вислугу у військовому званні, як такого, що перебуває на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманням поранення або хворобою, отриманою в умовах воєнного стану, і на час перебування у розпорядженні утримувати на всіх видах забезпечення та у списках військової частини НОМЕР_1 .

09.02.2023 до військової частини НОМЕР_1 надійшов лист військово-медичного клінічного центру Південного регіону м. Одеси від 09.02.2023 № 548/756 про те, що ОСОБА_11 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 на стаціонарному лікуванні у військово-медичного клінічного центру Південного регіону м. Одеси не перебував.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 36-РС від 15.02.2023 ОСОБА_11 у зв`язку з відсутністю понад десять діб звільнено від займаної посади та призупинено строк військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому звані та знято з усіх видів забезпечення з 15.02.2023.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 109 від 28.02.2023 ОСОБА_11 накладено дисциплінарне стягнення відповідно до ст. ст. 58, 68 Дисциплінарного статуту Збройних сил України сувора догана. Відповідно до п. 2 вказаного Наказу постановлено ОСОБА_11 за самовільне залишення військової частини під час воєнного стану не виплачувати грошову премію та додаткову винагороду воєнного стану за лютий 2023 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 257 від 01.07.2023 внесені зміни до наказу № 109 від 28.02.2023, згідно до якого матросу ОСОБА_11 з 24.10.2922 премію та додаткову винагороду воєнного стану утримувати з грошового забезпечення.

ОСОБА_5 будучі ознайомлена з вказаними наказами командира військової частини НОМЕР_1 , достеменно знаючі що військовослужбовець ОСОБА_11 самовільно залишив військову частину, діючи всупереч ст. 88 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України п. 15 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, безпідставно систематично нараховувала військовослужбовцю ОСОБА_11 грошове забезпечення за березень 2023 року у розмірі 24 430,08 гривень, за квітень 2023 року у розмірі 24 430,08 гривень, за травень 2023 року у розмірі 26 452,07 гривень, за червень 2023 року у розмірі 25 913,70 гривень, за липень 2023 року у розмірі 26 078,03 гривень, на загальну суму 103 832,96 гривень.

Окрім того, Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 66 від 14.03.2022 військовослужбовець ОСОБА_12 приступив до виконання своїх обов`язків на посаді розвідника розвідувального відділення розвідувального взводу ВОС-106646М військової частини НОМЕР_1 з 14.03.2022.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 19-РС від 15.08.2022 ОСОБА_12 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ВОС-103061М встановлено оклад за посадою 2 820 гривень та виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в повному обсязі, надбавку за особливості проходження служби у відсотках до посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислуги років в розмірі 87,8%.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 38-рс від 16.10.2022 ОСОБА_12 звільнено з займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з 16.10.2022.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 286 від 16.10.2022 ОСОБА_12 увільнено від займаної посади при цьому не призупинено строк військової служби, вислугу років для призначення пенсії та вислугу у військовому званні, як такого, що перебуває на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманням поранення або хворобою, отриманою в особливий період, і на час перебування у розпорядженні утримувати на всіх видах забезпечення та у списках військової частини НОМЕР_1 .

09.02.2023 до військової частини НОМЕР_1 надійшов лист військово-медичного клінічного центру Південного регіону м. Одеси від 09.02.2023 № 548/756 про те, що ОСОБА_12 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 на стаціонарному лікуванні у військово-медичного клінічного центру Південного регіону м. Одеси не перебував.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 56 від 25.02.2023 ОСОБА_12 у зв`язку з відсутністю понад десять діб звільнено від займаної посади та призупинено строк військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військкому звані та знято з усіх видів забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 109 від 28.02.2023 ОСОБА_12 накладено дисциплінарне стягнення відповідно до ст. ст. 58, 68 Дисциплінарного статуту Збройних сил України сувора догана. Відповідно до п. 2 вказаного Наказу постановлено ОСОБА_12 за самовільне залишення військової частини під час воєнного стану не виплачувати грошову премію та додаткову винагороду воєнного стану за лютий 2023 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 257 від 01.07.2023 внесені зміни до наказу № 109 від 28.02.2023, згідно до якого матросу ОСОБА_12 з 24.10.2922 премію та додаткову винагороду воєнного стану утримувати з грошового забезпечення.

ОСОБА_5 будучи ознайомлена з вказаними наказами командира військової частини НОМЕР_1 , достеменно знаючі що військовослужбовець

ОСОБА_12 самовільно залишив військову частину, діючи всупереч ст. 88 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України п. 15 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, безпідставно систематично нараховувала військовослужбовцю ОСОБА_12 грошове забезпечення за березень 2023 року у розмірі 23 888,10 гривень, за квітень 2023 року у розмірі 25658,33 гривень, за травень 2023 року у розмірі 25 658,33 гривень, за червень 2023 року 25 460,93 гривень у розмірі, на загальну суму 100 665,69 гривень.

Окрім, Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 66 від 14.03.2022 військовослужбовець ОСОБА_13 приступив до виконання своїх обов`язків на посаді водія протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 з 14.03.2022, відповідно до цього ж наказу

ОСОБА_13 встановлено оклад за посадою 2 820 гривень.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 300 від 30.10.2022 ОСОБА_13 направлено до військово-медичного клінічного центру Південного регіону м. Одеси з метою проходження військово-лікарської комісії з 31.10.2022.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 310 від 09.11.2022 ОСОБА_13 увільнено від займаної посади, при цьому не призупинено строк військової служби, вислугу років для призначення пенсії та вислугу у військовому званні, як такого, що перебуває на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманням поранення або хворобою, отриманою в умовах воєнного стану, і на час перебування у розпорядженні утримувати на всіх видах забезпечення та у списках військової частини НОМЕР_1 .

22.02.2023 до військової частини НОМЕР_1 надійшов лист військово-медичного клінічного центру Південного регіону м. Одеси від 22.02.2023 № 548/980 про те, що ОСОБА_13 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 на стаціонарному лікуванні у військово-медичного клінічного центру Південного регіону м. Одеси не перебував та медичний огляд військово-лікарською комісією не проходив.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 55 від 24.02.2023 ОСОБА_13 у зв`язку з відсутністю понад десять діб звільнено від займаної посади та призупинено строк військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому звані та знято з усіх видів забезпечення з 31.10.2022.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 109 від 28.02.2023 ОСОБА_13 накладено дисциплінарне стягнення відповідно до ст. ст. 58, 68 Дисциплінарного статуту Збройних сил України сувора догана. Відповідно до п. 2 вказаного Наказу постановлено ОСОБА_13 за самовільне залишення військової частини під час воєнного стану не виплачувати грошову премію та додаткову винагороду воєнного стану за лютий 2023 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 257 від 01.07.2023 внесені зміни до наказу № 109 від 28.02.2023, згідно до якого матросу ОСОБА_13 з 24.10.2922 премію та додаткову винагороду воєнного стану утримувати з грошового забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 460 від 02.08.2023 виданого на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 257 від 01.07.2023 ОСОБА_13 наказано не виплачувати премію за особистий внесок у загальні результати служби у липні 2023 року на підставі статей 45,83 Дисциплінарного статуту за недбале виконання службових обов`язків, що виразилось у самовільному залишенні частини з 31.10.2022, що є порушенням вимог статей 11.128 200 Статуту внутрішньої служби.

ОСОБА_5 будучі ознайомлена з вказаними наказами командира військової частини НОМЕР_1 , достеменно знаючі що військовослужбовець ОСОБА_13 самовільно залишив військову частину, діючи всупереч ст. 88 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України п. 15 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, безпідставно систематично нараховувала військовослужбовцю ОСОБА_13 грошове забезпечення за березень 2023 року у розмірі 23 888,10 гривень, за квітень 2023 року у розмірі 25 460,93 гривень, за травень 2023 року 25 460,90 гривень, за червні 2023 року у розмірі 25 460,93 гривень, та за липень 2023 року у розмірі 25 460,93 гривень, на загальну суму 125 731, 79 гривень.

Таким чином, Таким чином, ОСОБА_5 виконуючи обов`язки за посадою помічника командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово-економічної служби, відповідно до положень ч. 3 ст. 18 КК України будучи службовою особою, тимчасово обіймаючи посаду в зазначеній установі, пов`язану з виконанням адміністративно-господарських функцій, в порушення вимог ст. 88 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України п. 15 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, діючи протиправно, необережно, у формі кримінальної протиправної недбалості, тобто не передбачаючи суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла їх передбачити, вчинила неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків внаслідок недбалого ставлення до них, що виразилось у незаконному нарахуванні грошового забезпечення військовослужбовцям, які самовільно залишили військову частину, а саме:

- лінійному наглядачу відділення зв`язку взводу зв`язку військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 в період з березня 2023 року по грудень 2023 року в розмірі 215 004 гривень 31 копійок;

- старшому оператору протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 в період з березня 2023 року по липень 2023 року в розмірі 103 832 гривень 96 копійок;

- стрільцю-помічнику гранатометника десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 в період з березня 2023 року по червень 2023 в розмірі 100 665 гривень 69 копійок;

- водію протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_13 в період з березня 2023 року по липень 2023 року в розмірі 125 731 гривень 79 копійок,

а в цілому на загальну суму 545 234 гривень 75 копійок, що більш ніж в 250 разів перевищує встановлений на 2023 рік неоподаткований мінімум доходів громадян, чим спричинила тяжкі наслідки.

За викладених вище обставин, дії ОСОБА_5 , органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 367 КК України - службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та державним інтересам.

За наявністю достатніх підстав 14.01.2025 року ОСОБА_5 , повідомлено про підозру вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, за правовою кваліфікацією: лужбова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та державним інтересам.

Слідчий звертаючись до суду із зазначеним клопотанням зазначає наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також особу підозрюваної ОСОБА_5 , тяжкість злочину, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду при фактичних обставинах цього кримінального провадження, обумовлюється й серед іншого, можливістю притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, зокрема суворістю передбаченого покарання за вчинення злочину, у якому обґрунтовано підозрюється остання, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`яти років; наявність ризику впливу на свідків та продовження вчинення кримінального правопорушення, або вчинення інших кримінальних правопорушень, перебуваючи на відповідній посаді.

Слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали клопотання, та зазначили, що саме цей запобіжний захід буде відповідати наявним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечувати виконання підозрюваним її обов`язків.

Підозрювана ОСОБА_5 та її захисник в судовому засіданні висловився проти задоволення клопотання, та зауважували, що органом досудового розслідування не доведено відповідними доказами наявність жодного із ризиків перешкоджанню досудового розслідування та встановлення істини по справі, тому висловилися про достатність міри запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Також зазначили, що сума застави перевищує річний дохід підозрюваної, та надали докази позитивно характеризуючи особу підозрюваної, а саме її досягнення у військовій службі, учасника бойових дій, високих нагород. Крім цього, захисником надано суду заяви ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які виявили бажання взяти ОСОБА_5 на поруки.

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, докази по даних матеріалах, заслухавши думки усіх учасників даного кримінального провадження дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 13.01.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 внесений запис про вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст. 367 КК України, з якого вбачається виявлення впродовж з 28.02.2023 року по лютий 2024 рік незаконне нарахування щомісячного грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , які самовільно залишили військову частину.

14.01.2025 року слідчим було складено повідомлення про підозру за ч.2 ст. 367 КК України, яке погоджено керівником Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 , яка була вручена ОСОБА_5 .

В статті 62 Конституції України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.Офіційне тлумачення положення частини третьої статті 62, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, див. в Рішенні Конституційного Суду № 12-рп/2011 від 20.10.2011. У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.

Пунктом 18 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 9 КПК України закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положення ч.2 ст. 8 КПК України зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), що стала частиною національного законодавства.

Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.

Стаття 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Положення кримінально-процесуального законодавства не містять визначення змісту поняття «підозра», проте системний аналіз змісту норм КПК України свідчить, що підозра є складовим елементом процедури притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки саме з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення розпочинається кримінальне переслідування такої особи (п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України). Визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так згідно з практикою ЄСПЛ «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод за тлумаченням ЄСПЛ вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером (справа «Девеєр проти Бельгії», рішення від 27.02.1980, скарга №6903/75). У справі «Еклє проти Федеративної Республіки Німеччини» (рішення від 15.07.1982, скарга №8130/78) ЄСПЛ констатував, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як «офіційне повідомлення особи компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення». Розвиваючи зазначену концепцію ЄСПЛ у справі «Фоті та інші проти Італії» (рішення від 10.12.1982) навів ширше витлумачення цього визначення, включивши до нього також «інші підстави, що підтверджують це звинувачення, і які можуть спричинити серйозні наслідки, що можуть ускладнити становище підозрюваного».

З огляду на вищезазначене, підозра є певним етапом обвинувачення, оскільки під час підозри висувається припущення про можливе скоєння особою кримінального правопорушення, а відтак має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення. Враховуючи, що підозра є припущенням про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, то існування підозри нерозривно пов`язане із наявністю підозрюваного.

Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000029 від 13.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України;

- висновком експерта судової економічної експертизи № СЕ-19/112-24/11700-ЕК від 18.12.2024;

-довідками про суми нарахування грошового забезпечення за 2023 рік військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ;

- наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 109 від 28.02.2023;

- наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 257 від 01.07.2023;

- наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 460 від 02.08.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Зібрані на даному етапі докази є достатніми для пред`явлення підозри ОСОБА_5 , тому суд вважає обґрунтованим клопотання в цій частині.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді застави для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя та суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до ч.1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Як вбачається з вимог ч.1 ст. 194 КПК України вбачається, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчій та прокурор під час судового засідання, довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики перешкоджати кримінальному провадженню, передбачені ст. 177 КПК України, але суд вважає, що органом досудового розслідування обираючи міру запобіжного заходу у вигляді застави не доведено про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти, хоч існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, натомість суду не доведено достатність ризиків ухилення від органу досудового розслідування та перешкоджання досудовому розслідуванню.

Органом досудового розслідування до клопотання не додані докази доходу підозрюваною ОСОБА_5 , для вирішення питання помірності розміру застави.

Крім цього, не доведено факту неявки, або перешкоджання досудовому розслідування будь-яким чином.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі у розмірі 180 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не обґрунтовано відповідними доказами, а саме недостатністю застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, тому задоволенню не підлягає.

Разом з цим, згідно ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оцінюючи обставини, викладені у клопотанні, доведеність цих обстави та наявність ризиків органом досудового розслідування, а також оцінюючи позицію викладену підозрюваною ОСОБА_5 та її захисником, всебічно та об`єктивно оцінивши доведення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідним застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків передбачених цим кодексом.

Відповідно ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом у зв`язку із розслідуванням зазначеного кримінального провадження, встановлення істини, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати до Болградського РВП ГУНП в Одеській області, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

2) не відлучатися за межі Болградського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд, про зміну свого місця проживання та роботи.

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

5) утримуватися від спілкування з ОСОБА_10 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-179, 182, 184, 194, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого керівником Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 13.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 367 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді застави стосовно підозрюваної ОСОБА_5 відмовити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000029 від 13.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на неї наступні обов`язки:

1) прибувати до Болградського РВП ГУНП в Одеській області, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

2) не відлучатися за межі Болградського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд, про зміну свого місця проживання та роботи.

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

5) утримуватися від спілкування з ОСОБА_10 .

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання зазначених в цій ухвалі обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення у відповідності до ст. 179 КПК України, в розмірі від 0,25 прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії ухвали до 14.03.2025 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде складено 27.01.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1