Справа № 352/580/25
Провадження № 1-кс/352/188/25
У Х В А Л А

13 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідча суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , розглянувши з участю скаржника ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , секретаря ОСОБА_4 скаргу ОСОБА_2 на незаконне затримання,

у с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на незаконне затримання, в якій просив визнати його затримання, здійснене 12.03.2025 близько 9 год, яке триває до цього часу, незаконним та негайно звільнити його як особу, незаконно позбавлену свободи.

Скаргу обґрунтовував тим, що 12.03.2025 близько 9 год під час його перебування в одному з приватних будинковолодінь у с. Клузів Івано-Франківського району Івано-Франківської області група правоохоронців у складі чотирьох чоловік за командою, як вони повідомили, слідчого ВП № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ОСОБА_5 затримала його із застосуванням спецзасобів наручників. Після цього його силою помістили в автомобіль та завезли до ВП № 1 в м. Тисмениця. Через деякий час прибув слідчий ОСОБА_6 , який пред`явив йому підозру у вчиненні кримінального правопорушення, від надання показань в якості підозрюваного він відмовився. Проте до цього часу його за командою слідчого незаконно утримують невстановлені особи у службових приміщеннях ВП № 1. При цьому протокол затримання щодо нього не складено і йому не вручено. Вважає здійснене щодо нього затримання незаконним, оскільки воно суперечить вимогам ст. 29 Конституції України, яка передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Відсутні обставини, передбачені ст. 207, 208 КПК України, щодо можливості затримання особи без ухвали слідчого судді, суду. Тому законних підстав для його затримання не було.

Скаржник у судовому засіданні скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що оперативні працівники ВП № 1 (м. Тисмениця) близько 09 год 12.03.2025 зателефонували йому та повідомили, що виявили в с. Клузів ОСОБА_2 , кримінальне провадження щодо якого перебуває в провадженні слідчого. Після цього він зв`язався з процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 та отримав у прокурора підозру в кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, для вручення ОСОБА_2 . Коли він повернувся до ВП № 1, побачив, що ОСОБА_9 курив біля приміщення, кайданок на ньому не було. На пропозицію слідчого ОСОБА_9 погодився пройти до кабінету, перед цим він записався в книгу відвідувань ВП № 1. Він, слідчий, повідомив ОСОБА_10 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, останній сфотографував підозру на свій телефон, комусь надіслав. Він повідомив ОСОБА_10 , що обмежує його у пересуванні на час проведення процесуальних дій. Після цього ОСОБА_9 відмовився від надання показань в якості підозрюваного. Він повідомив останньому, що необхідно деякий час зачекати, поки він складе клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, копію якого ОСОБА_9 зможе зразу отримати. Останній погодився, після отримання копії клопотання ОСОБА_9 залишив його кабінет.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, покликаючись на її необґрунтованість, оскільки відсутні докази того, що ОСОБА_2 був незаконно затриманий та тримався під вартою.

Заслухавши учасників судового провадження, слідча суддя вважає, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Стаття 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи (ч. 3 ст. 206 КПК України).

Як випливає з положень ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення», слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу забезпечити дотримання прав особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, на гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи в ізоляторі тимчасового тримання.

Слідча суддя зазначає, що в рамках розгляду скарги ОСОБА_2 не здобуто належних доказів на підтвердження обставин, якими останній обґрунтовував свою скаргу, що він 12.03.2025 був незаконно затриманий та тримався під вартою до звернення слідчого до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та до розгляду вказаного клопотання слідчим суддею.

З урахуванням викладеного слідча суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст. 206 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 на незаконне затримання.

Ухвала до оскарження не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_11

Повна ухвала складена 17.03.2025.