УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 585/2520/21

провадження № 51-1130 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 грудня 2024 року скаргу ОСОБА_5 задоволено, скасовано постанову слідчого Роменського РВП ГУНП в Сумській області від 30 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000140.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на вказану вище ухвалу слідчого судді відмовлено.Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушує питання про перевірку ухвали Сумського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року в касаційному порядку, просить скасувати оскаржуване судове рішення тапризначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за скаргою на ухвалу слідчого судді, постановлена на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, суперечить загальним засадам кримінального провадження, закріпленим у статтях 7, 9, 24 цього Кодексу, порушує право на справедливий суд та доступ до правосуддя, зокрема, щодо забезпечення права на оскарження ухвали слідчого судді, яка не передбачена кримінальним процесуальним законом. При цьому посилається на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 237/1459/17.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, якої намагаються досягнути.

Наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

За правилами ст. 310 КПК України оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Вичерпний перелік ухвал слідчих суддів, які під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, передбачений ч. 3 ст. 307, ч. 1, ч. 2 ст. 309 КПК України.

Частиною 3 ст. 307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Згідно з ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Скарги на інші ухвали слідчого судді, відповідно до положень ч. 3 ст. 309 КПК України, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 грудня 2024 року задоволено скаргу ОСОБА_5 та скасовано постанову прокурора про закриття кримінального провадження № 0000140 від 30 грудня 2020 року.

Неможливість оскарження таких рішень в апеляційному порядку безпосередньо виходить з приписів статей 307, 309 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження.

Тому суддя апеляційного суду встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, керуючись цими вимогами закону обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Отже, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 , апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку, що ухвала слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 грудня 2024 року є рішенням, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а тому діяв відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України і прийняв законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення, з яким погоджується і колегія суддів касаційної інстанції.

Що стосується посилання захисника на правовий висновок наведений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 237/1459/17 (провадження № 13-19кс18), то колегія суддів вважає його неспроможним, оскільки у цьому висновку йдеться про постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, тоді як оскаржена до апеляційного суду ухвала слідчого судді прямо передбачена статтею 303 КПК України.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про постановлення слідчим суддею ухвали не передбаченої КПК України, що дає право на її апеляційне оскарження, з посиланням на правові позиції касаційного суду є безпідставними, з огляду на те, що оскаржувана до апеляційного суду ухвала слідчого судді постановлена за наслідками розгляду скарги, передбаченої ч. 1 ст. 303 КПК України.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд вважає, що обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність їх перевірки за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги, доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3