ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/8369/24 Провадження№ 1-кп/636/1173/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні в судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв кримінальне провадження № 0000047 від 23 серпня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пашківці Старокостянтинівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, обіймаючого посаду водія-радіотелефоніста стрілецького спеціалізованого відділення стрілецького спеціалізованого взводу стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 лютого 2022 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, з застосуванням ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2024 року звільненого умовно-достроково від відбування покарання для проходження військової служби на невідбутий строк 4 роки 23 дні,

у вчиненні кримінальних правопорушень кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення кримінальні проступки, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України за встановлених в судовому засіданні обставин.

Так, солдата ОСОБА_3 призначено на посаду водія-радіотелефоніста стрілецького спеціалізованого відділення стрілецького спеціалізованого взводу стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС-790037М/641, шпк «матрос».

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення кримінального правопорушення, солдат ОСОБА_3 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом.

На початку липня 2024 року у ОСОБА_3 , винник злочинний умисел, спрямований на пособництво у виготовленні підробленого посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, а саме: водійського посвідчення на право керування транспортними засобами категорії «А, В, С».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво у виготовлені завідомо підробленого посвідчення, ОСОБА_3 , скориставшись всесвітньою мережею інтернет, знайшов оголошення про виготовлення водійських посвідчень, після чого у спеціальному додатку для спілкування месенжері «Instagram», зв`язався з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з якою узгодив виготовлення водійського посвідчення на своє ім`я, при цьому, усвідомлюючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія відповідно «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке, відповідно до п. 2.1 «а» та 2.4 Правил дорожнього руху України (які діють з 01.01.2002 зі змінами), водій повинен мати при собі та пред`явити для перевірки на вимогу поліцейського, останній надіслав необхідні для виготовлення такого посвідчення власні анкетні дані, зокрема - власну фотографію, власні паспортні дані та РНОКПП, а також зразок власного підпису, чим здійснив замовлення - водійського посвідчення на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто таким чином сприяв вчиненню кримінального правопорушення у частині виготовлення підробленого посвідчення.

Після цього, невстановлена досудовим розслідуванням особа, в невстановлений досудовим розслідуванням дату, час та місці, використовуючи анкетні дані, попередньо надіслані ОСОБА_3 , внесла неправдиві відомості до посвідчення водія України серійний номер НОМЕР_2 від 06.07.2024, орган видачі територіальний сервісний центр № 1242 видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим підробивши його, яке останній отримав від невстановленої в ході досудового розслідування особи, у поштовому відділенні «Нова Пошта», зробивши, в свою чергу, готівковий переказ у розмірі 8000 грн., з метою подальшого використання для забезпечення можливості керувати транспортним засобом.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-24/24840-ДД від 27.08.2024 за результатами судової технічної експертизи документів: бланк посвідчення водія, серійний номер НОМЕР_2 , виданий 06.07.2024 ТСЦ 1242 на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України.

Окрім цього, ОСОБА_3 достовірно знаючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія, залишив дане посвідчення у себе та почав його використовувати, для можливості керування транспортними засобами та пред`являти в якості документу, що посвідчує особу.

Так 22.08.2024 приблизно о 21 год. 09 хв., ОСОБА_3 , рухаючись по ґрунтовій дорозі поблизу автодороги Т-21-11 поблизу в`їзду в с. Червона Хвиля Куп`янського району Харківської області, за кермом автомобіля марки ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_3 , при перевірці документів, на вимогу інспектора СРПП ВП №1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 та поліцейського СРПП ВП №1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_5 , в порядку ст.32 Закону України «Про національну поліцію», пред`явив, таким чином використав, в якості підтвердження особи та права на керування відповідним транспортним засобом завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, а саме водійське посвідчення громадянина України на право керування транспортними засобами категорії ОСОБА_6 видане на ім`я ОСОБА_3 , серійний номер НОМЕР_2 від 06.07.2024, орган видачі територіальний сервісний центр № 1242 видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України, що підтверджується висновкм судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-24/24840-ДД від 27.08.2024.

Наведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до заяви обвинуваченого ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була підписана в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. ОСОБА_3 згоден з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, без його виклику та без проведення судового розгляду в судовому засіданні та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінальних проступків без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України повністю доведена.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: пособництві на підроблення документа та у використанні завідомо підробленого документа.

При вирішенні питання про вид та міру покарання винному ОСОБА_3 суд враховує його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та визнає ці обставини, відповідно до ст. 66 КК України, такими, що пом`якшують його покарання. Обставин, що обтяжують покарання винного, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_3 посередньо характеризується за місцем несення служби, бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, віднесених законодавством до кримінальних проступків, особу винного та обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, його відношення до скоєних кримінальних проступків та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України.

За таких обставин справи суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в межах санкції відповідної частини статті.

За таких обставин справи суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в межах санкції відповідної частини статті.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень суд призначає ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Так, згідно вимог ст. 71, ч.4 ст. 81 КК України та роз`яснень, що містяться в п. п. 25, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин. При застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, визначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч.3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

При цьому положення ч.3 ст.72 КК не тільки не виключають можливості застосування положень ст. 70, 71 КК щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. Водночас, ч.3 ст.72 КК передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 після ухвалення вироку Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 лютого 2022 року, вчинив нові кримінальні правопорушення - кримінальні проступки у період умовно-дострокового звільнення, протягом невідбутої частини, суд на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, призначаючи покарання за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 лютого 2022 року, зазначаючи при цьому, що у зв`язку з неможливістю складення цих покарань, вказані вироки необхідно виконувати самостійно.

Суд вважає, що таке покарання є дійсно необхідним, справедливим і цілком достатнім для виправлення винного і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме цілям та меті покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової технічної експертизи документів № CE-19/121-24/24840-ДД від 27 серпня 2024 року в сумі 1514 грн 56 коп. підлягають стягненню з ОСОБА_8 на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 04 вересня 2024 року на посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке перебуває на зберіганні у відділенні поліції № 1 Куп`янського РВП Головного управління Національної поліції в Харківській області, за адресою: вул. Центральна, 55, смт. Великий Бурлук Куп`янського району Харківської області підлягає скасуванню.

Запобіжні заходи відносно ОСОБА_3 не обирались.

Керуючись ст. 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп.

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 лютого 2022 року, яким ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, з застосуванням ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2024 року звільненого умовно-достроково від відбування покарання для проходження військової служби на невідбутий строк 4 роки 23 дні, відповідно до ч.3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , серії НОМЕР_2 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової технічної експертизи документів № CE-19/121-24/24840-ДД від 27 серпня 2024 року в сумі 1514 грн 56 коп. на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 04 вересня 2024 року на посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке перебуває на зберіганні у відділенні поліції № 1 Куп`янського РВП Головного управління Національної поліції в Харківській області, за адресою: вул. Центральна, 55, смт. Великий Бурлук Куп`янського району Харківської області скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Суддя ОСОБА_1