УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року

м. Київ

справа № 461/31/14-к

провадження № 51-5107 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 січня 2025 року про відмову у відкритті провадження за заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,

встановив:

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 05 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про виправлення описки в ухвалі Львівського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року.

Львівський апеляційний суд ухвалою від 14 січня 2025 року відмовив у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про переглядза нововиявленими обставинами ухвали Львівського апеляційного суду від 05 грудня 2024 року про відмову у виправленні описки.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 у якій він, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ухвали Львівського апеляційного суду від 14 січня 2025 року.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Так, згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Оцінюючи доводи касаційної скарги ОСОБА_4 , суд касаційної інстанції виходить з такого.

Так, порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульовано главою 34 КПК України.

Системне тлумачення положень кримінального процесуального законодавства указує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (у судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: вони існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового розгляду; вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Конституційний Суд України у Рішенні № 5-р(ІІ)/2024 від 10 квітня 2024 року визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), окремий припис ч. 1 ст. 459 КПК України, за яким «судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами». Цей Суд констатував, що оспорюваний припис ст. 459 КПК України не містить заборони на перегляд за нововиявленими обставинами будь-яких видів судових рішень, що набрали законної сили.

Разом з тим, ухвала про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень має особливу правову природу, обумовлену її «похідним» характером, оскільки вона не вирішує будь-яких питань по суті, окрім як щодо виправлення допущених у судовому рішенні відповідного суду описок і очевидних арифметичних помилок (або відмову у внесенні таких виправлень).

Зміст ухвали про внесення виправлень у судове рішення завжди обумовлений змістом судового рішення, до якого вносяться зміни, а тому оцінка правомірності постановлення такої ухвали з точки зору її змісту у випадку її оскарження в апеляційному чи касаційному порядку має здійснюватися одночасно із оцінкою змісту виправленого судового рішення.

Отже, Суд звертає увагу, що, оскільки ухвала про відмову у виправленні описки має «похідний» характер, тому не підлягає самостійному перегляду за нововиявленими обставинами.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні слушно зауважив, що заява про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали про відмову у виправленні описки в іншій ухвалі цього суду розгляду в порядку глави 34 КПК України не підлягає.

Оскільки з касаційної скарги ОСОБА_4 , наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 січня 2025 року про відмову у відкритті провадження за заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3