Справа № 650/4765/24
провадження №1-кс/650/1242/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року селище Велика Олександрівка

Слідчий суддя Великоолександрівського районного суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Бериславської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні 5 неповнолітніх дітей, депутатом будь-якого рівня не є, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 01 серпня 2024 Великоолександрівським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 309 ч. 4 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, судимість за що в установленому порядку не знята та не погашена,

за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених частиною третьою та четвертою статті 152 КК України,

в с т а н о в и в :

Прокурор звернувся до суду із вказаним клопотанням в якому просить продовжити стосовно ОСОБА_4 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 152 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), повторно, щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, зґвалтування неповнолітньої особи (в редакції Закону України від 19.12.2019 № 409-IX), злочину, передбаченого частиною четвертою статті 152 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування), щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, вчинене щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (в редакції Закону України від 19.12.2019 № 409-IX).

Обґрунтованість підозри підтверджується наданими слідчому судді, зібраними у провадженні матеріалами.

Вказуючи про необхідність продовження обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий посилається на те, що раніше заявлені ризики, передбачені у пунктах 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, які до цього часу продовжують існувати не зменшились і не втратили своєї актуальності.

На судовому засіданні прокурор наполягав на обґрунтованості клопотання, просив його задовольнити. Пояснив, що попередньо зібрані матеріали свідчать про обґрунтованість обвинувачення, а наявних ризиків та їх не зменшення достатньо для продовження раніше обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Підстав для зміни вказаного запобіжного заходу він не вбачає, оскільки тримання обвинуваченого під домашнім арештом, з огляду на обставини справи, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не зможе запобігти встановленим ризикам.

На судовому засіданні обвинувачений пояснив, що він заперечує проти клопотання прокурора та просить змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, з направленням його за місцем проживання.

На судовому засіданні захисник просив відмовити у задоволенні клопотання з огляду на його необґрунтованість.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, слідчий суддя встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу (частина перша статті 177 КПК України) є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з частиною другою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з частиною першою статті 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з частиною третьою статті 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Згідно з частиною третьою статті 199 КПК України строк клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з частиною п`ятою статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно з частиною шостою статті 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Суд встановив, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених частиною третьою та четвертою статті 152 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002019 від 29.09.2024 року, повідомленням про підозру від 25 грудня 2024 року, яке було вручене останньому 25 грудня 2024 року.

Відповідно до вказаної підозри ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він в період часу з 02 березня 2021 року по 05 березня 2021 року (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на території домоволодіння за місцем спільного проживання із донькою своєї співмешканки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи єдиний прямий злочинний умисел, направлений на зґвалтування малолітньої ОСОБА_8 , достовірно знаючи про те, що остання не досягла чотирнадцяти років, оскільки тривалий час проживав разом із нею та її матір`ю однією сім`єю та фактично перебував у сімейних відносинах з потерпілою, з мотивів сексуального характеру та з метою задоволення власної статевої пристрасті, у тому числі штучного розвинення у малолітньої особи статевого інстинкту у збоченій формі, тобто порушення її нормального фізичного, психічного і соціального розвитку, шляхом посягання на її статеву недоторканість, всупереч вимог ст. ст. 1, 10, 11 Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 (зі змінами), ст. ст. 1, 3, 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 (зі змінами), ст. ст. 2, 19, 34, 36 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990, ст. ст. 3, 18 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи безпорадний стан потерпілої, який виразився у її малолітньому віці та неможливістю через це чинити йому опір, проти волі ОСОБА_8 систематично, вчиняв дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло потерпілої, з використанням власних геніталій, тим самим вчинив зґвалтування малолітньої ОСОБА_8 , пов`язане із домашнім насильством.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , в період часу з вересня 2023 року по 27 вересня 2024 року (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на території домоволодіння за місцем спільного проживання із донькою своєї співмешканки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи єдиний прямий злочинний умисел, направлений на зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_8 , достовірно знаючи про те, що остання не досягла вісімнадцяти років, оскільки тривалий час проживав разом із нею та її матір`ю однією сім`єю та фактично перебував у сімейних відносинах з потерпілою, з мотивів сексуального характеру та з метою задоволення власної статевої пристрасті, у тому числі штучного розвинення у неповнолітньої особи статевого інстинкту, тобто порушення її нормального фізичного, психічного і соціального розвитку, шляхом посягання на її статеву недоторканість, всупереч вимог ст. ст. 1, 10, 11 Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 (зі змінами), ст.ст. 1, 3, 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.20217 (зі змінами), ст. ст. 2, 19, 34, 36 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990, ст. ст. 3, 18 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, систематично проти волі останньої умисно вчиняв дії сексуального характеру пов`язані із вагінальним проникненням в тіло потерпілої з використанням власних геніталій та останній раз 27.09.2024 близько 05 години ранку, з метою подолання опору ОСОБА_8 , використовуючи перевагу у своїй фізичній силі та фізичне насильство, яке виразилось в утриманні рук потерпілої та триманні її за талію, проти волі останньої, умисно вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло потерпілої з використанням власних геніталій, тим самим вчинив зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_8 , пов`язане з домашнім насильством.

Дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за 1 епізодом кваліфіковано за ч. 4 ст. 152 КК України - вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування), щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, вчинене щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (в редакції Закону України від 19.12.2019 № 409-IX); за 2 епізодом кваліфіковано за ч. 3 ст. 152 КК України - вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), повторно, щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, зґвалтування неповнолітньої особи (в редакції Закону України від 19.12.2019 № 409-IX).

Обґрунтованість підозри підтверджується:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29.09.2024, щодо вчинення дій сексуального характеру відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3

- протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 02.10.2024, в якому остання пояснила, що ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: Херсонська обл вчинив відносно неї протиправні дії сексуального характеру;

-висновком судово-медичного експерта №147 від 01.10.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 29.09.2024, яка пояснила,

про факт зґвалтування доньки дізналась від її хлопця ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 29.09.2024, яка пояснила, про факт зґвалтування ОСОБА_8 дізналась від працівників поліції;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 29.09.2024, який пояснив, що його дівчина ОСОБА_8 розповіла йому про те, що її ґвалтував співмешканець її матері ОСОБА_4 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 30.09.2024, який пояснив, що 27.09.2024 він знаходився за місцем проживання ОСОБА_4 , коли близько 05:00 години ранку останній почувши як додому повернулась ОСОБА_8 пішов її зустрічати та повернувся через годину в піднесеному настрої;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 30.09.2024 від ОСОБА_4 про вчинення ним дій сексуального характеру відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- протоколом затримання ОСОБА_4 , від 01.10.2024;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 01.10.2024, який пояснив, що вчиняв дії сексуального характеру відносно ОСОБА_8 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 01.10.2024;

- висновком судової молекулярно-генетичної експертизи

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне враження про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були додані до клопотання, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, дійшов висновку, що повідомлена підозрюваному підозра у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення є обґрунтованою, а докази надані органом досудового розслідування на цьому етапі досудового розслідування є вагомими, щоб свідчити про можливу причетність останнього до кримінальних правопорушень що йому інкримінуються.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 196 КПК України слідчим суддею встановлені такі обставини, щодо заявлених прокурором ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик, визначений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, вчиненого відносно неповнолітньої особи, за вчинення якого, у разі визнання його винуватим, може буде призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, тобто усвідомлення відповідальності перед законом, може спонукати підозрюваного вчинити переховування з метою ухилення від покарання.

Ризик, визначений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість здійснення підозрюваним незаконного впливу на свідків та потерпілих у вказаному кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає доведеним, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення покарання може вдатися до залякування чи насильства відносно потерпілої та свідків, з метою змушування їх відмовитися від наданих ними раніше показань щодо причетності його до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Ризик, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним, оскільки ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, судимості за що в установленому законом порядку не зняті та не погашені, правильних висновків для себе не зробив та під час іспитового строку вчинив нове умисне кримінальне правопорушення.

25 грудня 2024 року до Великоолександрівського районного суду Херсонської області надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 за частиною третьою статті 152, частиною четвертою статті 152 КК України, який було направлено до Херсонського апеляційного суду для направлення за підсудністю. На час розгляду клопотання апеляційним судом не визначено суд, який має розглядати зазначене кримінальне провадження, відповідно, підготовче провадження у справі не призначено.

Отже, вирішення питання про призначення справи до розгляду у підготовчому судовому засіданні наразі неможливе, з огляду на відсутність у Великоолександрівському районному суді Херсонської області суддів, які не ухвалювали рішення в межах досудового розслідування, а отже мають право її розглядати, з урахуванням обмежень визначених статтею 76 КПК України.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що наведені вище ризики, які були підставою для застосування стосовно обвинуваченого вказаного запобіжного заходу продовжують існувати та не зменшилися, а вирішити питання про визначення нового складу суду до закінчення строку дії вказаного запобіжного заходу неможливо з об`єктивних причин, слідчий суддя дійшов висновку, що подальше тримання обвинуваченого під вартою є виправданим.

При продовженні вказаного запобіжного заходу, слідчий суддя також оцінює в сукупності такі обставини: вагомість наданих доказів, під час дослідження яких у жодної зі сторін не було зауважень; можливість призначення покарання підозрюваному в разі доведеності вини у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років; відсутність відомостей про особливі хвороби у підозрюваного; відсутність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем проживання; наявність на його утриманні родини й утриманців; негативну репутацію підозрюваного; вчинення дій щодо яких він підозрюється під час іспитового строку.

Вимоги захисника та обвинуваченого щодо зміни діючого запобіжного заходу на домашній арешт позбавлені переконливого обґрунтування, адже заявляючи про це вони покликалися виключно на відсутність ризиків, які були при розгляді клопотання встановлені. Стороною захисту також не було наведено обставин, які б свідчили про можливість забезпечення встановлених ризиків запропонованим запобіжним заходом.

Визначаючи строк дії відповідного запобіжного заходу слідчий суддя, керуючись положенням частини третьої статті 197 КПК України, виходить зі стадії на якій перебуває зазначене кримінальне провадження стадії судового розгляду, у зв`язку з чим строк запобіжного заходу обмежується 60 днями з моменту ухвалення відповідного рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 309, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії застосованого стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, без застосування застави.

Строк дії ухвали до 23 лютого 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 27 грудня 2024 року.

Слідчий суддя __________________ ОСОБА_1