Справа № 203/2384/24
Провадження № 1-кс/0203/1623/2024
УХВАЛА

04 червня 2024 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участі:

представника скаржника - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу представника скаржника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 29.04.2024 року про закриття кримінального провадження №0001465 від 19.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України,

встановив:

10.05.2024 року через систему «Електронний суд» до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась представник заявника - адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 (далі - заявник, скаржник) із скаргою на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 29.04.2024 року про закриття кримінального провадження №0001465 від 19.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, в якій заявник просить суд:

- скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 29.04.2024 року про закриття кримінального провадження №0001465 від 19.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

В обґрунтування вимог скарги заявник зазначила, що вона категорично не погоджується із оскаржуваною постановою та вважає її передчасною. Оскільки слідчим не було допитано ОСОБА_4 , відсутні відомості щодо допиту ОСОБА_4 та співробітників поліції. На думку заявника, слідчий формально підійшов до розслідування у кримінальному провадженні №0001465 без мети встановлення дійсних обставин застосування незаконних методів слідства до ОСОБА_4 .

Тому заявник звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 10.05.2024 року, судову справу №203/2384/24, провадження №1-кс/0203/1623/2024, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 та передано канцелярією суду - 13.05.2024 року.

Ухвалою суду від 13.05.2024 року було відкрито провадження у справі за скаргою та призначено скаргу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, зобов`язано відповідальних осіб надати суду матеріали кримінального провадження №0001465 від 19.09.2023 року.

У судове засідання 04.06.2024 року з`явилась представник заявника, яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Слідчий у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду скарги, причини неявки суду не повідомив.

Слідчий не виконав вимоги ухвали суду від 13.05.2024 року в частині зобов`язання надати матеріали кримінального провадження №0001465 для огляду у судовому засіданні.

Суд на підставі положень ст. ст. 138, 306 КПК України розглянув скаргу за відсутності слідчого, за наявними у справі письмовими доказами.

Під час судового засідання представник заявника, яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримала вимоги скарги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, пояснивши, що слідчий не допитав заявника ані в якості заявника, ані в якості свідка, не допитав інших співробітників поліції, зокрема, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на яких вказує заявник, та який стверджує, що на нього було вчинено психологічний вплив.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника заявника, вивчивши скаргу та наявні у справі матеріали, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами скарги підтверджено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001465 від 19.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Постановою слідчого від 29.04.2024 року було закрито кримінальне провадження №0001465 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

За змістом оскаржуваної постанови, слідчий зазначив, зокрема, що органу досудового розслідування не надалось можливим провести слідчо-розшукові дії для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до положень частин 1, 2, 3, 6 статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до частини 2 статті 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 92 КПК Укра їни, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень статей 93, 94 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до частини 5 статті 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Згідно з положеннями пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з положеннями статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Аналіз викладених вище обставин кримінального провадження та положень КПК України вказує, що слідчий, закриваючи кримінальне провадження, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, не здійснив усіх необхідних слідчих та процесуальних дій задля проведення повного та всебічного досудового розслідування.

Так, під час винесення оскаржуваної постанови слідчий безпідставно вказав на те, що він не мав змоги провести всі необхідні слідчі та розшукові дії для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з чим дійшов висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України. Оскільки відповідно до вимог КПК України, обов`язок доказування обставин, що мають значення для кримінального провадження, покладається на слідчого, прокурора. Заявника не було визнано потерпілим у кримінальному провадженні. Тим більше, що заявник вказує на те, що його не було допитано ані в якості свідка, ані в якості заявника щодо обставин, викладених ним у заяві про вчинення кримінального правопорушення. Також слідчим не було встановлено коло співробітників поліції, яких слід би було допитати щодо обставин кримінального правопорушення, на які посилається заявник. Окрім посилань на те, що з метою перевірки тверджень заявника було ініційоване службове розслідування слідчий не вказав про результати його проведення, висновки, зроблені у підсумку проведення службового розслідування, не витребував матеріали службового розслідування.

Натомість прийняття постанови про закриття кримінального провадження можливе лише після безпосереднього дослідження й оцінки слідчим доказів, які стосуються кримінального провадження у їх сукупності, а мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами для закриття кримінального провадження з наведенням необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що слідчий не виконав обов`язок, визначений КПК України, щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, що призвело до передчасного прийняття оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження.

Таким чином, скарга заявника підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу представника скаржника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 29.04.2024 року про закриття кримінального провадження №0001465 від 19.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, - задовольнити повністю.

Скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 29.04.2024 року про закриття кримінального провадження №0001465 від 19.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді складений та проголошений о 17:30 годині 10.06.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1