Справа № 751/9617/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/165/25
Категорія - в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

09 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою була задоволена заява засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про приведення у відповідність з діючим законодавством вироку Чернігівського апеляційного суду від 17 липня 2024 року.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_7 звільнений від покарання, призначеного вироком Чернігівського апеляційного суду від 17 липня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням законом карності діяння, за яке особу засуджено.

В апеляційній скарзі прокурор ухвалу суду вважає незаконною у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та ухвалити нову, якою частково задовольнити клопотання засудженого, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_7 звільнити від покарання, призначеного вироком Чернігівського апеляційного суду від 17.07.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 року позбавлення волі, у зв`язку з усуненням кримінальної карності діяння. Виключити із резолютивної частини вироку посилання на призначення покарання на підставі ст. 71 КК України та зазначити про самостійне вироку Ніжинського міськрайонного суду від 29 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 186 КК України.

Вказує на те, що без передбачених чинним кримінальним та кримінальним процесуальним законодавством підстав, застосувавши положення Закону № 3886-ІХ до покарання, призначеного вироком Чернігівського апеляційного суду від 17 липня 2024 року за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, суд першої інстанції фактично змінив у цій частині вказане судове рішення та вирок Ніжинського міськрайонного суду від 29 вересня 2022 року, яким ОСОБА_7 було засуджено за ч. 1 ст. 186 КК України, чого робити не міг.

Таким чином суд першої інстанції, на думку прокурора, незаконно втрутився у вирок Ніжинського міськрайонного суду від 29 вересня 2022 року, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, апеляційну скаргу прокурора задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За змістом ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Так, вирішуючи заяву засудженого ОСОБА_7 по суті заявлених вимог, суд першої інстанції вірно врахував, що 18 липня 2024 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна», який набув чинності 09 серпня 2024 року.

У відповідності до вказаного закону змін зазнали положення ст. 51 КУпАП. Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа№278/1566/21), зміна в ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 розмірів неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян - грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

З вироку Чернігівського апеляційного суду від 17 липня 2024 року вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений за викрадення чужого майна 30 листопада 2022 року на загальну суму збитків 501 грн. 10 коп.

Фактична вартість викраденого ОСОБА_7 майна, що встановлена за вироком, на час вчинення кримінально карних дій складає суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлену на 2022 рік, а саме менше 2 481 грн.

З урахуванням положень ст. 5 КК України, а також тієї обставини, що вартість викраденого ОСОБА_7 майна на час вчинення кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, 30 листопада 2022 року засуджений вчинив дрібну крадіжку, за що передбачена відповідальність ст. 51 КУпАП.

Положеннями п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироку суд вирішує питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України та за приписами п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України зазначені питання вирішуються місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Тобто, за приписами статей 537 та 539 КПК України, законодавцем визначений вичерпний перелік питань, які має право вирішувати суд під час виконання вироку.

За змістом ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Разом з тим, суд першої інстанції, звільняючи від покарання засудженого за вчинення крадіжки 30 листопада 2022 року, яка перестала бути кримінально карними діяннями, не сформулював в ухвалі, яким чином має виконуватися вирок Чернігівського апеляційного суду від 17 липня 2024 року, адже судом вирішувалось питання про призначення ОСОБА_7 остаточного покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, а саме за сукупністю двох вироків.

Так, 29 вересня 2022 року ОСОБА_7 був засуджений вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт. Кримінальна карність діяння, за яке ОСОБА_7 був засуджений вказаним вироком не усунута.

Отже, слушними є доводи прокурора в тій частині, що при звільненні ОСОБА_7 від покарання за діяння, які перестали бути кримінально карними, суд мав вирішити питання про виконання вироку в іншій частині, а саме щодо виконання попереднього вироку, за яким кримінальна карність вчиненого ОСОБА_7 діяння не втратила своєї актуальності та засуджений має відбути покарання в цій частині, що є логічним завершенням постановленого судом рішення при звільненні засудженої особи від кримінальної відповідальності за окремим епізодами, що не тягне звільнення від кримінальної відповідальності в цілому.

Якщо покарання особі призначене за сукупністю злочинів або сукупністю вироків і один із вчинених нею злочинів декриміналізовано - вона звільняється від покарання, призначеного окремо за декриміналізований злочин, після чого суд повинен заново визначити остаточне покарання без урахування того, від якого особу було звільнено.

За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали про задоволення заяви засудженого та звільнення ОСОБА_7 від покарання у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір завданої шкоди від якої менший від двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 537-539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2024 року про задоволення заяви засудженого ОСОБА_7 та приведення у відповідність з діючим законодавством вироку Чернігівського апеляційного суду від 17 липня 2024 року, скасувати.

На підставі ч. 2 ст.74 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Чернігівського апеляційного суду від 17 липня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної карності діяння.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 вересня 2022 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, виконувати самостійно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10