Справа № 569/2483/25
УХВАЛА

07 лютого 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000381 від 04.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням яке погоджено із прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на майно, а саме на:

1) Мобільний телефон марки РОСО, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 із сім-карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_4 ;

2) Гаманець фіолетового кольору із рожевими трьома лініями;

3) Ключ від дверей та ключ (чіп) для домофону;

4) Посвідчення про взяття на облік бездомної особи;

5) Фіскальний чек від 01.02.2025 Аптека №2, м. Рівне, вул.Соборна, 336.

Вилучені 04.02.2025, в ході огляду місця події старшим слідчим слідчого відділу Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_5 , який проводився у приміщенні приймального відділення КНП «Центральна міська лікарня» РМР, що за адресою: м. Рівне, вул. Карнаухова, 25А;

Встановити заборону власнику, чи будь-якій іншій особі, на відчуження, розпорядження та користування вилученими речами до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання зазначає, що в провадженні слідчого відділу Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000381 від 04.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04 лютого 2025 року, приблизно о 16:50 год., ОСОБА_6 , перебуваючи у приймальному відділенні КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради за адресою: м. Рівне, вул. Миколи Карнаухова, 25-а, достовірно знаючи, що поліцейський офіцер громади сектору поліцейських офіцерів громади відділу взаємодії з громадами Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 є працівником правоохоронного органу, який у форменому одязі із знаками розрізнення працівників поліції, опрацьовував виклик по факту неналежного виконання професійних обов`язків медичними працівниками за повідомленням ОСОБА_6 , який усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, з метою підриву авторитету державних органів та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно завдав не менше чотирьох ударів кулаками рук в область голови ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді, закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови та обличчя.

В період часу із 18:40 год. по 19:35, 04.02.2025 року, старшим слідчим слідчого відділу Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_5 , в ході огляду місця події, який проводився у приміщенні приймального відділення КНП «Центральна міська лікарня» РМР, що за адресою: м. Рівне, вул. Карнаухова, 25А: вилучено:

1) Мобільний телефон марки РОСО, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 із сім-карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_4 ;

2) Блістер в середині якого знаходяться таблетки жовтого кольору у кількості 5 (п`ять) штук, та на задній частині блістера наявний назву таблеток «Кветирон 100» :

3) Гаманець фіолетового кольору із рожевими трьома лініями;

4) Ключ від дверей та ключ (чіп) для домофону;

5) Посвідчення про взяття на облік бездомної особи;

6) Фіскальний чек від 01.02.2025 Аптека №2, м. Рівне, вул.Соборна, 336.

Вищевказані предмети згідно вимог ч. 7 ст. 237 КПК України є тимчасово вилученим майном.

Згідно із нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

До початку розгляду клопотання слідчим подана заява про розгляд клопотання у його відсутність, у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить задовольнити вказане клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутності учасників провадження, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. ч.2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

За змістом ч.3 ст. 132 КПК України умовою застосування заходів забезпечення кримінального провадження є доведення слідчим чи прокурором що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Отже, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В період часу із 18:40 год. по 19:35, 04.02.2025 року, старшим слідчим слідчого відділу Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_5 , в ході огляду місця події, який проводився у приміщенні приймального відділення КНП «Центральна міська лікарня» РМР, що за адресою: м. Рівне, вул. Карнаухова, 25А: вилучено:

1) Мобільний телефон марки РОСО, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 із сім-карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_4 ;

2) Блістер в середині якого знаходяться таблетки жовтого кольору у кількості 5 (п`ять) штук, та на задній частині блістера наявний назву таблеток «Кветирон 100» :

3) Гаманець фіолетового кольору із рожевими трьома лініями;

4) Ключ від дверей та ключ (чіп) для домофону;

5) Посвідчення про взяття на облік бездомної особи;

6) Фіскальний чек від 01.02.2025 Аптека №2, м. Рівне, вул.Соборна, 336.

Вищевказані предмети згідно вимог ч. 7 ст. 237 КПК України є тимчасово вилученим майном.

Частиною 4 статті 173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Статтею 169 КПК України та ч. 3 ст. 173 КПК України визначено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Виходячи з викладеного вище, керуючись приписами ст. 169, 170, 173, 175 КПК України

ухвалив:

Клопотання слідчого - задоволити частково.

Накласти арешт на:

1) Мобільний телефон марки РОСО, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 із сім-карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_4 ;

2) Гаманець фіолетового кольору із рожевими трьома лініями;

3) Ключ від дверей та ключ (чіп) для домофону;

4) Фіскальний чек від 01.02.2025 Аптека №2, м. Рівне, вул.Соборна, 336.

Вилучені 04.02.2025, в ході огляду місця події старшим слідчим слідчого відділу Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_5 , який проводився у приміщенні приймального відділення КНП «Центральна міська лікарня» РМР, що за адресою: м. Рівне, вул. Карнаухова, 25А;

Встановити заборону власнику, чи будь-якій іншій особі, на відчуження, розпорядження та користування вилученими речами до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

В інший частині клопотання відмовити.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Оскарження ухвали не зупиняє її дію.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_8