Справа № 947/2332/25
Провадження № 1-кс/947/3057/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000683 від 17.10.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Єлизаветівка Тарутинського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, на утримані двоє малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000683 від 17.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, термін дії якого востаннє продовжено Указом Президента України № 469/2024 від 23.07.2024, з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, який затверджено Верховною Радою України, відповідними Законами України «Про затвердження Указу Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», на території України посилено кримінальну відповідальність за злочини проти власності.

Приблизно в жовтні 2024 року, більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено у ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення майна, що належить ТОВ «Транссервіс 2008», а саме зернових культур, що зберігаються в ангарі, який розташований на території товариства за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Молодіжне, вул. Фермерська, буд. 7/2.

З метою реалізації свого злочинного наміру, більш точну дату досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 22.02.2025, ОСОБА_7 вступив у змову з охоронцями ТОВ «Транссервіс 2008» ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та мешканцями близь розташованих сіл Одеського району ОСОБА_10 та ОСОБА_4 та іншими не встановленими в ході досудового розслідування особами, попередньо обговоривши план скоєння крадіжки.

Перебуваючи на території ТОВ «Транссервіс 2008» та виконуючи свої обов`язки щодо охорони майна підприємства, розуміючи протиправність своїх дій та посилену відповідальність за злочини у зв`язку із дією воєнного стану на території України, а також усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими не встановленими в ході досудового розслідування особами, 22.02.2025 в період часу з 19 по 21 годину, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, бажаючи щоб їхні дії залишились непоміченими, попередньо відключили камери відеоспостереження та сигналізацію на території підприємства, відчинили в`їзні ворота ТОВ «Транссервіс 2008» та двері ангару, де зберігалося зерно пшениці.

Далі, на заздалегідь підготовленому спеціальному вантажному фургоні марки «Ford» «Transit», державний номерний знак НОМЕР_1 , на територію підприємства заїхали ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та навантажили зерно пшениці в транспортній засіб, в той час як ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи спостерігали за оточуючою обстановкою.

В подальшому, того ж дня, а саме 22.02.2025, приблизно о 20 годині 00 хвилин вказаний спеціальний вантажний фургон марки «Ford» «Transit» під керуванням ОСОБА_10 , в якому перебував також ОСОБА_4 , виїхав з ангару та охоронюваної території ТОВ «Транссервіс 2008» та направились до складського приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що перебуває у користуванні ОСОБА_10 де розвантажили зерно пшениці.

Далі, того ж дня, а саме 22.02.2025 приблизно 21 годині 00 хвилин продовжуючи реалізацію злочинного наміру, направленого на таємне заволодіння майном ТОВ «Транссервіс 2008» з метою незаконного збагачення ОСОБА_4 та ОСОБА_10 на спеціальному вантажному автомобілі марки «Ford» «Transit», державний номерний знак НОМЕР_1 повернулися до ангару на охоронюваної території ТОВ «Транссервіс 2008», та навантажили зерно пшениці об`ємом 1,7 тон, де ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи продовжили спостерігати за оточуючою обстановкою, бажаючи щоб їх дії були не помічені.

Далі, 22.02.2025 приблизно о 21 годині 00 хвилин вказаний спеціальний вантажний фургон марки «Ford» «Transit», під керуванням ОСОБА_10 , в якому перебували також ОСОБА_4 , виїхав з ангару та охоронюваної території ТОВ «Транссервіс 2008», прямуючи до складського приміщення, розташованого за адресою: вул. Ентузіастів, буд. 10, смт. Великодолинське, Одеська обл., Одеський р-н, з метою вивантаження викраденого ними зерна пшениці об`ємом 1,7 тон.

Близько о 22 годині 19 хвилин 22.02.2025, прибувши на місце розташування вищевказаного складського приміщення спеціальний вантажний фургон марки «Ford» «Transit» державний номерний знак НОМЕР_1 , заїхав на територію та в подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_4 затримано співробітниками поліції.

Під час огляду працівниками поліції спеціального вантажного фургону марки «Ford» «Transit», державний номерний знак НОМЕР_1 виявлено зерно пшениці, вагою 1,7 тони, якою протиправно заволоділи злочинці, чим спричинили майнову шкоду ТОВ «Транссервіс 2008».

Таким чином, в наслідок незаконного заволодіння зерном пшениці 3,28 тон спричинено майнову шкоду ТОВ «Транссервіс 2008» на загальну суму 29793 гривні 32 копійки.

За викладених обставин, 23 лютого 2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст.. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 тяжкого злочину, характер вчиненого кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні:

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Захисник долучив документи, які характеризують особу підозрюваного. Повідомив, що підзахисний співпрацює зі слідством, клопоче перед слідством про укладання угоди про визнання винуватості. Вважає ризики зазначені стороною обвинувачення є безпідставними. Повідомив, що підзахисний має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та матір з інвалідністю. Просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати домашній арешт, а в разі задоволення клопотання просив визначити розмір застави, що відповідає мінімальному розміру, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Підозрюваний з підозрою згоден, підтримав думку захисника.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

23.02.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненої за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні наступними матеріалами, зокрема:

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 21.10.2024;

-протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 15.01.2025;

-протоколом обшуку на території ангару який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 від 23.02.2025;

-протоколом огляду на території складських приміщень розташованих за адресою: АДРЕСА_4 від 23.02.2025;

-протоколом обшуку автомобілю марки «Ford», моделі «Transit», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який перебуває у власності та користуванні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 23.02.2025;

-протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 23.02.2025;

-протоколами затримання ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ін. від;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_10 від 23.02.2025;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 23.02.2025;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 23.02.2025;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 23.02.2025;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 від 23.02.2025;

-протокол про результати проведення НСРД від 08.01.2025;

-іншими матеріалами досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні в їх сукупності.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи зухвалий характер вказаного кримінального правопорушення, а також характеризуючі дані відповідно до яких підозрюваний офіційно не працевлаштований, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Враховуючи також те, що, підозрюваному при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження стануть відомі анкетні дані потерпілого та свідків, які в подальшому, будуть допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику можливого незаконного впливу на свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Водночас, слідчий суддя бере до уваги, встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК)

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Одночасно, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених п. п, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_4 може: перешкоджати кримінальному провадженню, та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, з огляду на те, що стороною обвинувачення не зазначено, яким саме чином він може перешкоджати кримінальному провадженню, підозрюваний раніше не судимий, та наразі органом досудового розслідування не доведено систематичність вчинення злочинів підозрюваним, а наразі лише перевіряється причетність останнього до вчинення злочину.

Разом з тим, щодо існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя зауважує, що обґрунтування прокурора у судовому засіданні та слідчого у письмовому клопотанні щодо існування в рамках означеного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є неспроможними, формальними та такими, що нівелюють саму мету застосування запобіжного заходу, якою у тому числі є необхідність виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У клопотанні сторона обвинувачення просить засотувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 160 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб, що становить 484 480 гривень, посилаючись на доводи, викладені у клопотанні, зокрема на розмір ймовірно завданої шкоди.

Водночас, слідчий суддя зазначає, що розмір ймовірно завданої кримінальним правопорушенням шкоди не може бути єдиною підставою при вирішенні питання щодо розміру застави.

Оцінюючи обґрунтованість вказаних доводів сторони обвинувачення, слідчий суддя виходить з такого.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Згідно ст. 176 КПК України саме прокурор зобов`язаний довести, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Між тим в судовому засіданні прокурор не довів таких обставин які б вказували на необхідність обрання найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою та в свою чергу не обґрунтував необхідності визначення застави у розмірі, який перевищує встановлений в п. 2 ч. 5 ст.182 КПК України.

В ході розгляду цього клопотання, слідчим суддею встановлено, що підозрюваний має на утримані двох малолітніх дітей 13.05.2014, ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також матір, яка має третю групу інвалідності, раніше не судимий.

Окрім того, в ході досудового розслідування, стороною обвинувачення не встановлено інформації стосовно наявності у підозрюваного рухомого, або нерухомого майна. Більш того, підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований.

Тобто, слідчий суддя вважає, що запропонований стороною обвинувачення розмір застави вочевидь не відповідає майновому стану підозрюваного та його сім`ї, та відповідно є завідомо непомірним.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні із домашнім арештом, за ступенем суворості є застава, особиста порука, особисте зобов`язання.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Ризики, які вище були встановлені слідчим суддею, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на свідків, є актуальними безвідносно до стадії цього кримінального провадження.

Слідчий суддя, з огляду на наведені обставини, з урахуванням наявності обґрунтованої підозри та ризиків протиправної поведінки підозрюваного, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі зазначені у п. п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України, вважає що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя в даному конкретному випадку, з урахуванням відомостей про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який свою вину визнає та співпрацює зі слідством, офіційно не працевлаштований, рухомого та нерухомого майна не має, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та матір, яка має інвалідність, вважає, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде занадто суворою для підозрюваного та не виправданою для кримінального провадження, зокрема для запобігання ризикам встановлених у судовому засіданні.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання сторони обвинувачення.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту у сукупності з покладеними на підозрюваного обов`язків, буде цілком здатний забезпечити як виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, так запобігти можливості вчинення спроб, перелічених у п. п. 1 -4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до правил ч. 5 ст. 194 КПК України, з урахуванням доведених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, необхідність покладення яких доведена стороною обвинувачення у судовому засіданні, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні за обставин кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 193, 194-196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 22.04.2025 року, включно, в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 22.04.2025 року, включно, в межах строку досудового розслідування, обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні за обставин кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1