У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника заявниці ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 7 лютого 2025 року про відмову в задоволенні скарги представника ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 31.12.2024 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001827 від 10.12.2024 р.

Учасники судового провадження:

представник заявниці ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 7 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні скарги представника ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 31.12.2024 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001827 від 10.12.2024 р.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постанову слідчого від 31.12.2024 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001827 за ч. 1 ст. 289 КК України, направити матеріали кримінального провадження до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області для подальшого досудового розслідування.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_6 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, винесеною з порушенням вимог ст. 370 КПК України.
Апелянт просить врахувати, що ОСОБА_5 , після повномасштабного вторгнення у 2022 році, виїхала з дітьми за межі України, залишивши власний автомобіль Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) у гаражі. Через деякий час, коли потерпіла перебувала за кордоном, її чоловік помер. 30.10.2024 р. в додатку «Дія» у потерпілої, як власника автомобіля, з`явився штраф за перевищення встановлених обмежень швидкості, місце скоєння адміністративного правопорушення у м. Миколаєві. Тобто 30.10.2024 р. потерпілій стало відомо, що належний їй транспортний засіб викрадений, оскільки вона перебувала за межами України і жодним особам у користування автомобіль не передавала.
Апелянт звертає увагу на те, що після відкриття кримінального провадження, жодних оперативно-розшукових дій слідством не проводилось. При цьому, автомобіль знайдено у брата чоловіка потерпілої, і, жодних дозволів від власниці автомобіля щодо користування автомобілем брат чоловіка не отримував, правових підстав на користування у нього не має.
Апелянт вважає, що правоохоронними органами не встановлено належних та допустимих доказів щодо наявності правомірного характеру користування транспортним засобом та наявності волевиявлення власника у будь-якій формі, а відтак наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України.
На переконання апелянта, слідчим не перевірено доводи заявниці, не зібрано доказів, які мають значення для кримінального провадження, не з`ясовано та не проаналізовано всіх обставин, які б свідчили про наявність або відсутність події кримінального правопорушення, зокрема: не отримано відомостей про власників (користувачів) автомобіля; не допитано представника заявника адвоката ОСОБА_6 ; не допитано заявницю ОСОБА_5 ; не отримано відомостей про брата чоловіка потерпілої та на підставі яких документів він володіє автомобілем; не здійснено огляду місця події місцезнаходження автомобіля; не виявлено свідків та очевидців події, не здійснено їх опитування; не виконано запит до ГСЦ МВС стосовно власників автомобіля.
Представник вказує на те, що всі отриманні органом досудового розслідування докази, які дослідженні судом, отримані поза межами досудового розслідування, а тому є недопустимими. Вказані недоліки залишились поза увагою слідчого судді при розгляді скарги, при цьому, надані матеріали кримінального провадження, викликають сумніви у дотриманні органом слідства принципу повноти досудового розслідування задля встановлення обставин кримінального провадження.
За цих обставин, апелянт вважає, що слідчий суддя дійшов передчасного висновку про законність постанови слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001827.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга представника заявниці ОСОБА_5 ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 31.12.2024 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001827, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України.
Скарга обґрунтована тим, що слідством встановлено особу, яка умисно заволоділа автомобілем, проте не встановлено належними та допустимими доказами наявність правомірного характеру вилучення транспортного засобу та наявність волевиявлення власника в будь-якій формі. За цих обставин, в діях особи, якою може бути брат чоловіка ОСОБА_5 , у якого виявлено автомобіль, міститься склад злочину, передбаченого ст. 289 КК України. Наведені обставини, на думку представника, свідчать про незаконність та передчасність постанови слідчого.
Слідчим суддею встановлено, що СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області з 10.12.2024 р. здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001827, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, за завою ОСОБА_5 щодо незаконного заволодіння належного їй транспортним засобом Mitsubishi Outlander сірого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).
В ході досудового розслідування допитано ОСОБА_7 , який повідомив, що автомобіль придбаний у 2019 році на спільні його та його брата ОСОБА_8 кошти, проте, через наявні у нього фінансові зобов`язання, автомобіль зареєстрований на дружину ОСОБА_8 ОСОБА_5 , домовились, що разом будуть користуватись автомобілем. У 2022 році його брат ОСОБА_8 помер. ОСОБА_5 було відомо, що він користується автомобілем, будь-яких претензій не заявляла. ОСОБА_7 написав розписку, в якій зазначив, що зобов`язується зберегти автомобіль до вирішення питання по суті. Наразі ОСОБА_7 перебуває у Запорізькій області, де виконує бойові завдання. Крім того, органом досудового розслідування отримано пояснення від ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та оглянуто місце події.
Слідчий суддя зазначив, що з встановлених органом досудового розслідування обставин не вбачається, що ОСОБА_7 умисно незаконно заволодів транспортним засобом марки Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а відтак відсутні підстави вважати, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, тому слідчий суддя дійшов висновку, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є законною, обґрунтованою та вмотивованою, оскільки слідчим проведено ряд необхідних слідчих дій для всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, проаналізовано зібрані матеріали, яким надано належну правову оцінку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, матеріали надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

У відповідності до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Норми ч. 2 ст. 9 КПК України передбачають, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень..
Відповідно до положень кримінального процесуального кодексу України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Тому таке рішення можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
В силу завдань кримінального провадження слідчий повинен вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності.
У разі закриття кримінального провадження постанова слідчого відповідно до вимог ст. 110 КПК України має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Згідно з вимогами, передбаченими ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; ) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з ухвали слідчого судді та постанови слідчого про закриття кримінального провадження, вказані вимоги процесуального закону дотримані.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що слідчим відділом Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001827 від 10.12.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом, марки Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Як встановлено органом досудового розслідування, та підтверджено матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_5 є власником автомобіля марки Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .
28.11.2019 р. в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0001827, слідчим витребувано, отримано та досліджено матеріали перевірки ЖЕО № 18087 за заявою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 .
Згідно вказаних матеріалів перевірки, отримано пояснення від ОСОБА_7 , який пояснив, що в 2019 році він разом зі своїм братом ОСОБА_8 , придбали автомобіль марки Mitsubishi Outlander. Даний автомобіль вони придбали на двох для власного користування. Після того, як автомобіль прибув до України, вони між собою обговорили, що автомобіль будуть реєструвати на його брата ОСОБА_12 або його дружину, так як він мав кредитні зобов`язання, тому в подальшому вказаний автомобіль зареєстровано на дружину ОСОБА_12 , а саме ОСОБА_5 , але користувався автомобілем він та ОСОБА_12 . Грошові кошти за автомобіль вони оплачували порівну в загалом за автомобіль вони сплатили приблизно 8 000 доларів США. З 2021 року ОСОБА_12 та ОСОБА_13 разом не проживали, але офіційно шлюб розірвано не було. На початку 2022 року ОСОБА_13 виїхала за кордон, разом з дітьми, а автомобіль залишився в них з ОСОБА_12 , яким вони постійно користувались. Через деякий час у 2022 році його брат помер. Після смерті ОСОБА_12 , його дружина приїхала один раз до України та їй було відомо, що він продовжує користуватися автомобілем, який вони з ОСОБА_12 придбали на двох, претензій від неї ніяких не надходило. Автомобілем Mitsubishi Outlander, він вже користується тривалий час та наразі використовує його для виконання бойових завдань. Від співробітників поліції йому стало відомо, що ОСОБА_13 звернулась з заявою щодо викрадення вищевказаного автомобіля. 11.11.2024 автомобіль марки Mitsubishi Outlander він передав ОСОБА_14 , щоб він його відремонтував. Крім цього, ОСОБА_7 написав розписку в якій зазначив, що зобов`язується зберігати автомобіль марки Mitsubishi Outlander в цілісному та справному стані до вирішення питання по суті.
Допитати потерпілу ОСОБА_7 не представилось за можливе, через перебування її поза межами України.
31.12.2025 р. слідчим винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження. Закриваючи кримінальне провадження, слідчий зазначив, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 володів та користувався транспортним засобом, починаючи з 2019 року, та заявниця ОСОБА_5 була обізнана про вказаний факт, проте з моменту початку володіння та користування транспортним засобом ОСОБА_7 з 2019 року, не вчиняла будь-яких дій, в тому числі цивільно-правових, які б свідчили про її незгоду, заперечення та подальше припинення права ОСОБА_7 користуватись транспортним засобом, тому в даній події відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 289 КК України.

Отже, за висновком органу досудового розслідування, в діях ОСОБА_7 , як і будь-якої іншої особи, жодних умисних дій щодо заволодіння транспортним засобом не вбачається.
В свою чергу, у відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 289 КК України, кримінальна відповідальність настає за незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.
При цьому, заволодіння транспортним засобом має бути незаконним, тобто винна особа всупереч або поза волею власника (користувача), протиправно вилучає транспортний засіб, не маючи на нього ані дійсного, ані передбачуваного права.
З урахуванням вище зазначеного, а саме встановлення відсутності в діях ОСОБА_7 жодних умисних дій щодо заволодіння транспортним засобом, на думку апеляційного суду, вирішуючи скаргу ОСОБА_6 слідчий суддя дотримався вимог кримінального процесуального закону та прийшов до правильного висновку щодо відмови в задоволенні поданої скарги.
Фактично, в даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини, які виникли між заявницею ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Доводи представника про те, що досудове розслідування проведено поза межами досудового розслідування, а саме до внесення відповідних відомостей до ЄРДР є безпідставними, оскільки слідчим саме в ході досудового розслідування витребувані та досліджені обставини встановлені в ході відпрацювання Миколаївським РУП ГУНП в Миколаївській області інформації за заявою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 від 08.11.2024 р. за вхідним № Б-1392.
При цьому, в ході досудового розслідування слідчим не вдалось допитати ОСОБА_7 , щодо обставин користування ним належним ОСОБА_5 транспортним засобом, проте ОСОБА_7 , який виконує бойові завдання на території Запорізької області, підтримав раніше надані ним пояснення, тобто саме ті пояснення, які отримані в ході відпрацювання заяви адвоката ОСОБА_6 .
Апеляційний суд не вбачає підстав для необхідності допиту, як потерпілої, яку не вдалось допитати через перебування поза межами України так і її представника адвоката ОСОБА_6 , оскільки у відповідній заяві про вчинення кримінального правопорушення від 08.11.2024 р. вказана вся необхідна слідству інформація щодо обставин події, а відтак незрозуміло про які саме невідомі слідству обставини можуть надати пояснення ОСОБА_5 або її представник ОСОБА_6 .
Крім того, не вбачає апеляційний суд і підстав для встановлення слідчим власників автомобіля, оскільки той факт, що автомобіль марки Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_5 , про що зазначено у свідоцтві про реєстрацію вказаного транспортного засобу ніхто не оспорює, в тому числі ОСОБА_7 .
Проведення таких слідчих дій, як огляд місця події місцезнаходження автомобіля та встановлення свідків та очевидців події, в даному випадку є недоречними та такими, що не дадуть відповідей на питання щодо обставин події, при цьому ОСОБА_7 не заперечує факту користування ним відповідним транспортним засобом.
Викладені, як у скарзі, так і в апеляційній скарзі, доводи представника про незаконність постанови слідчого про закриття кримінального провадження і проведення слідчим не всіх слідчих дій, є безпідставними, оскільки факту незаконного заволодіння транспортним засобом не встановлено.

Отже, апеляційний суд доходить висновку, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст. ст. 110, 284 КПК України, висновок слідчого про відсутність події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, ґрунтується на зібраних під час досудового слідства матеріалах кримінального провадження, яким слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва дав належну правову оцінку, а відтак підстав для скасування ухвали слідчого судді, про що просить апелянт не має.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 7 лютого 2025 року про відмову в задоволенні скарги представника ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 31.12.2024 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001827 від 10.12.2024 р., залишити без змін, апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3