Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/188/25
номер провадження 1-кс/695/108/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 , представника власників майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша клопотання прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 , та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 від 15.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 , та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 від 15.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України про арешт майна.

Клопотання обгрунтоване тим, що 15.01.2025 працівниками Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області зупинено транспортний засіб марки ВАЗ 21214, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який перевозив деровину без відповідних документів.

По приїзду на місце події опитано ОСОБА_5 який являється фізичною особою-підприємцем, який повідомив, що його знайомий ОСОБА_6 , попрохав його перевезти колоди дерев породи сосна з його земельної ділянки в селі Коробівка до пилорами в селі Нова Дмитрівка. Після чого він на автомобілі ВАЗ 21214, д.н.з. НОМЕР_1 та причепом поїхав до села Коробівка де завантажили колоди дерев породи сосна до причепу та поїхав до пилорами. Рухаючись в м. Золотоноша по вул. 23 Вересня та мій автомобіль був зупинений працівниками поліції та під час огляду в причепі було виявлено колоди деревини та на момент перевірки документи в мене були відсутні. Після чого він привіз документи на дану деревину. Про те, що дана деревина була придбана ОСОБА_6 в 2024 році та він зберігав її на земельній ділянці в селі Коробівка йому було відомо.

Також опитано ОСОБА_6 , який повідомив, що у жовтні 2024 він придбав 37 колод дерева породи сосна, об`ємом 9,4680 м3. Дана деревина була виписана на його матір ОСОБА_7 та він відвіз до дачного будинку, що будується в селі Коробівка де зберігав їх там.

15.01.2025 року він попрохав свого знайомого ОСОБА_5 перевезти колоди дерев породи сосна до пилорами, що знаходиться в с. Нова Дмитрівка. В подальшому вони завантажили до причепа та на автомобілі ВАЗ 21214 д.н.з. НОМЕР_2 та поїхали в напрямку пилорами.

Рухаючись в м. Золотоноша по вул. 23 Вересня даний автомобіль був зупинений працівниками поліції та під час перевірки в них були відсутні документи на деревину. Також на виявленій деревині відсутні бирки.

Пізніше останні привезли працівникам поліції ТТН серія ЮВЖ №080016 від 18.10.2024 року. Дана ТТН видана Вільхівським лісництвом, що розташоване в с. Вільхи, вул. Шевченка 1А. Згідно ТТН перевезення деревини повинно здійснюватись транспортним засобом марки КАМАЗ модель 53213, тип вантажний автомобіль, реєстраційний номер автомобіля НОМЕР_3 . Об`єм купленої деревини згідно ТТН 9,4680 м2.

По приїзду слідчо-оперативної групи на місце події 15.01.2025 встановлено, що на узбіччі дороги наявний транспортний засіб марки ВАЗ21214 д.н.з. НОМЕР_2 біля якого знаходиться причіп д.н.з. НОМЕР_4 . В причепі наявна деревина породи «сосна» у вигляді 6 колод довжиною від 3.10 до 3,26 метрів, різного діаметру. На деревині бирки відсутні.

Відповідно до товарно-транспортної накладної довжина куплених колод деревини становить: 14 колод по 4,5 м. та 23 колоди по 6 м., а довжина виявлених на причепі колод деревини становить від 3,10 м. до 3,26 м., що свідчить про невідповідність відомостей зазначених в ТТН та виявленої деревини.

Під час огляду місця події вилучено: транспортний засіб марки ВАЗ21214 д.н.з. НОМЕР_2 ; автомобільний причіп д.н.з. НОМЕР_4 ; деревина у вигляді 6 колод довжиною від 3.10 до 3,26 метрів, різного діаметру.

15.01.2025 року відомості за даним фактом було внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

15.01.2025 вилучені вище вказані транспортні засоби постановою слідчого визнані речовими доказами в кримінальному провадженні.

Відповідно до наданих на місці події документів: транспортний засіб марки ВАЗ21214 д.н.з. НОМЕР_2 згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_5 належить ОСОБА_8 ; причеп д.н.з. НОМЕР_4 , 2016 року випуску згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 належить ОСОБА_8 .

На теперішній час існує достатня сукупність підстав та розумних підозр вважати, що транспортні засоби, а саме: транспортний засіб марки ВАЗ21214 д.н.з. НОМЕР_2 та причіп д.н.з. НОМЕР_4 були знаряддям вчинення кримінального правопорушення а саме знаряддям перевезення незаконно здобутої деревини, зберегли на собі сліди правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а вилучена деревина у вигляді 6 колод довжиною від 3.10 до 3,26 метрів, різного діаметру, є предметом кримінального правопорушення.

У свою чергу керуючись ч.2 ст.167 КПК України, як зазначено вище існує достатня сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказані речові докази були предметом та знаряддям вчиненого злочину та використовувалися для вчинення кримінального правопорушення, з метою запобігання втрати речових доказів, їх пошкодження, знищення, зміни, продажу виникає необхідність в накладенні арешту на вилучені під час огляду місця події на узбіччя дороги по вул. 23 Вересня поблизу будинку №21, м. Золотоноша, Черкаської області: транспортний засіб марки ВАЗ21214 д.н.з. НОМЕР_2 , автомобільний причіп д.н.з. НОМЕР_4 , деревину у вигляді 6 колод довжиною від 3.10 до 3,26 метрів, різного діаметру, які було вилучено до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою вул. Січова 3, м. Золотоноша, Черкаської області до вирішення питання по суті.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з метою повного, всебічного досудового розслідування, для збереження речового доказу і недопущення передачі іншим особам шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування, прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на зазначене майно.

У судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання та накласти арешт на майно.

У судовому засіданні представник власників майна адвокат ОСОБА_4 пояснив, що 15.01.2025 працівниками Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області без правових підстав у м.Золотоноша було вилучено транспортний засіб марки ВА321214 д.н.з. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 належить ОСОБА_8 та причеп д.н.з. НОМЕР_4 , 2016 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 належить ОСОБА_8 , якими користується син останньої ОСОБА_5 ,а також деревину породи сосна, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , яку перевозив її син ОСОБА_6 . Мотивуючи свої дії, поліція пояснювала вилучення транспортних засобів тим, що можливо деревина є викраденою, а відтак було зареєстровано кримінальне провадження № 0000052 від 15.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. На місці події ОСОБА_6 та ОСОБА_5 пояснили, що дана деревина придбана ОСОБА_7 ще у жовтні 2024 року та пред`явили товарно-супровідні документи (ТТН №ЮВЖ080016 від 18.10.24) на придбання та вивезення деревини з лісового масиву. Деревина у жовтні 2024 року при купівлі була перевезена вантажним автомобілем КАМАЗ під керуванням ОСОБА_5 на дачу ОСОБА_6 в с.Коробівка, де й зберігалася, а також частково при потребі перевозилася ОСОБА_6 для розпилювання на будівельні матеріли. Вищевказане підтверджується, зокрема, товарно-транспортною накладною. Стороною обвинувачення не було надано суду допустимих доказів, щодо того, що власники майна мають яке-небудь відношення до кримінального правопорушення або, що саме ними вчинено інкриміноване кримінальне правопорушення. Сторона обвинувачення не довела та не пояснила яке значення речового доказу мають автомобіль та причеп, якими перевозилась деревина, чому, вважаючи що деревина отримана внаслідок незаконної порубки, не обмежилась вилученням та арештом деревини для обстеження, експертного дослідження, порівняння з пеньками у лісі тощо та просить накласти арешт на транспортні засоби, позбавляючи ОСОБА_5 законного права володіти і користуватись майном, чому в ході огляду майна не виявлено і не вилучено знарядь спилювання дерев (бензопил, інструментів тощо. Вказане свідчить, що сторона обвинувачення не дотрималась вимог положень КПК України щодо застосування найменш обтяжливого способу забезпечення кримінального провадження, який не призведе до інших наслідків які суттєво позначаться на інтересах третіх осіб та не обґрунтував необхідність накладення арешту на деревину, а тим більше - транспортні засоби, які вилучила і які є тимчасово вилученим майном. У кримінальному провадженні жодній особі не оголошена підозра, відсутній факт незаконної порубки дерев, відсутне повідомлення потерпілої особи про вчинення кримінального правопорушення, відсутні докази незаконного походження деревини від незаконної порубки, а тому кримінальне провадження імовірно підлягатиме закриттю за відсутністю складу кримінального правопорушення. У зв"язку з зазначеним просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Вислухавши думку прокурора, представника власників майна, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного.

Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20 січня 2025 року, клопотання прокурора про арешт майна повернуто прокурору для усунення недоліків.

Відтак в ході розгляду клопотання прокурора, слідчий суддя виходить з того, що прокурор вже скористався своїм правом на усунення недоліків, та розглядає клопотання у поточній редакції в межах його доводів та доданих доказів в його обґрунтування.

Мотивуючи клопотання прокурор вказує, що під час огляду зупиненого транспортного засобу марки ВАЗ 21214, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено деровину без відповідних документів. Під час огляду місця події вилучено: транспортний засіб марки ВАЗ21214 д.н.з. НОМЕР_2 ; автомобільний причіп д.н.з. НОМЕР_4 ; деревину у вигляді 6 колод довжиною від 3,10 до 3,26 метрів, різного діаметру. Прокурор зазначає, що вилучені транспортний засіб марки ВАЗ21214 д.н.з. НОМЕР_2 , автомобільний причіп д.н.з. НОМЕР_4 та деревина є речовими доказами.

В обґрунтування клопотання прокурором додано засвідчені копії документів: копію витягу з ЄРДР, рапорт від 15.01.2025 року зареєстрований за № 917, два протоколи огляду місця події від 15.01.2025, постанова слідчого про визнання речовими доказами, копію товарно-транспортної накладної, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, письмові пояснення ОСОБА_6 , письмові пояснення ОСОБА_5 .

Згідно із витягом з ЄРДР за №0000052 від 15.01.2025 кримінальне провадження розпочато на підставі інформування працівниками Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про зупинення транспортного засібу марки ВАЗ 21214, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_5 , який перевозив деровину без відповідних документів.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена за ст. 246 ч.1 КК України.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки ВАЗ 21214, д.н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_5 належить ОСОБА_8 та причеп д.н.з. НОМЕР_4 , 2016 року випуску згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 належить ОСОБА_8 .

Згідно товарно-транспортної накладної № ЮВЖ080016 від 18.10.2024 засвідчено придбання та перевезення деревини з Філії «Золотоніське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» отримувачу ОСОБА_7 об`ємом 9.468 метри кубічних, 23 колоди 6 м, 14 колод 4,5 м.

Згідно протоколу огляду місця події від 15.01.2025 року та постанови про визнання речовими доказами від 15.01.2025 року транспортний засіб марки ВАЗ 21214, д.н.з. НОМЕР_1 та причеп д.н.з. НОМЕР_4 з наявною деревиною у вигляді 6 колод довжиною від 3,10 м до 3,26 м визнано в кримінальному провадженні №0000052 речовими доказами.

Інших документів прокурором в обґрунтування клопотання не додано.

В ході розгляду клопотання в порядку ч.4 ст. 172 КПК України, за клопотанням адвоката ОСОБА_4 допитано в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які пояснили, що вилучена деревина придбана ОСОБА_7 ще у жовтні 2024 року, при купівлі була перевезена вантажним автомобілем КАМАЗ під керуванням ОСОБА_5 на дачу ОСОБА_6 в с.Коробівка, де й зберігалася, а також частково при потребі перевозилася ОСОБА_6 для розпилювання на будівельні матеріли.

Вищевказане підтверджується, зокрема, товарно-транспортною накладною, дослідженою у судовому засіданні, згідно якої засвідчено придбання та перевезення деревини з Філії «Золотоніське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» отримувачу ОСОБА_7 об`ємом 9.468 метри кубічних, 23 колоди 6 м, 14 колод 4,5 м. На місце події також прибули працівники ДП «Золотоніське лісове господарство", які підтвердили що незаконних порубок у господарстві не було, наявна в причепі деревина законно придбана, є несвіжопиляною, з відмітками лісгоспу та відповідає параметрам і номенклатурі придбаної згідно наданої ТТН деревині.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Стаття 173 КПК України коментує вирішення питання про арешт майна. Так слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частина друга цієї ж статті встановлює, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Прокурор в клопотанні не вказав та не конкретизував, яке майно може бути предметом злочину, а яке знаряддям злочину.

Згідно зі ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, аналізуючи надані докази слідчий суддя, доходить висновку, що прокурором не надані будь-які докази, які безпосередньо вказували б на існування ознак об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, тобто незаконної порубки дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду, що фактично порушує вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, оскільки вказані обставини мають враховуватися слідчим суддею.

Правова підстава арешту майна прокурором зазначена лише формальним посиланням на положення ст.98 КПК України, що не може розцінюватися як відповідне обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

З матеріалів не вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Таким чином, судові матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні обставин та доданих до нього матеріалах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Відтак, слідчим суддею в ході розгляду клопотання встановлено, що клопотання прокурора аргументовано припущенням без аргументації на чому воно ґрунтується, без посилання на будь-які фактичні дані, окрім припущень працівників Золотоніського РВП ГУНП у Черкаській області. Вказаним припущенням обґрунтовано припущення про можливі порушення закону. В клопотанні прокурором слідчому судді запропоновано версію подій, за яких можливо скоєно кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України.

Відомості згідно ч.2 ст. 173 КПК України, що мали б бути враховані слідчим суддею клопотання взагалі не містить. За таких умов слідчий суддя вважає надані докази явно недостатніми для такого серйозного обмеження прав осіб як накладення арешту на майно.

Вважаючи, що прокурором не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, слідчий суддя приходить до обгрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні зазначеного клопотання.

Керуючись ст.ст. 32, 110, 117, 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 від 15.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Повний текст ухвали оголошено 03 лютого 2025 року о 08 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1