ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 754/4345/24

провадження № 51-5371км24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури - ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року про повернення апеляційної скарги в кримінальному провадженні стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва,

засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185; ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Короткий зміст судових рішень

Деснянський районний суд м. Києва вироком від 05 серпня 2024 року визнав винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185; ч. 4 ст. 185 КК, та призначив йому покарання у виді позбавлення волі:

за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК - на строк 5 років;

за ч. 4 ст. 185 КК - на строк 5 років 1 місяць.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 , призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 26 квітня 2024 року більш суворим за цим вироком ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Ухвалено початок строку відбування покарання рахувати з 26 квітня 2024 року.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Дії ОСОБА_8 суд кваліфікував таким чином:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК - як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, в умовах воєнного стану;

- за ч. 4 ст. 185 КК - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Не погодившись із вироком місцевого суду, прокурор подав апеляційну скаргу.

Київський апеляційний суд ухвалою від 19 вересня 2024 року апеляційну скаргу прокурора на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 05 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_8 повернув особі, яка її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами, у звязку з тим, що вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Не погоджуючись із рішенням апеляційного суду, прокурор подав касаційну скаргу до Верховного Суду.

Вимоги і доводи осіб, які подали касаційну скаргу та заперечення

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Автор скарги, обгрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що апеляційний суд помилково дійшов висновку стосовно пропуску прокурором строку на апеляційне оскарження.

Стверджує, що апеляційну скаргу на вирок місцевого суду подано вчасно, оскільки його проголошено 05 серпня 2024 року, відповідно строк оскарження закінчувався 05 вересня 2024 року, тоді як скаргу було направлено до Київського апеляційного суду 14 серпня 2024 року поштовим відправленням через Деснянський районний суд м. Києва, а отже у межах кримінального процесуального закону.

Зазначає, що позиція прокурора підтверджується реєстром поштової відправки рекомендованої кореспонденції Київської міської прокуратури та реєстром Укрпошти про отримання поштового відправлення.

Наполягає, що підстав порушувати питання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження не було, оскільки строк не порушено, про що свідчать відомості, зазначені на поштовому конверті та апеляційній скарзі.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримала касаційну скаргу та просила її задовольнити.

Захисник не заперечував щодо задоволення касаційної скарги прокурора.

Інші учасники провадження в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені, заяв чи клопотань стосовно відкладення розгляду справи не подавали.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи, викладені в касаційній скарзі, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

За приписами ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 399 КПКпередбачено, що апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на апеляційне оскарження, й особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Як визначено п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК, апеляційну скаргу на вирок або ухвалу про застосування чи відмову в застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру може бути подано протягом 30 днів із дня їх проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Таким чином, під час вирішення питання, чи дотрималася особа, яка подала апеляційну скаргу, передбачених ст. 395 КПК строків, потрібно чітко встановити початок перебігу цих строків та їх закінчення.

При цьому суду необхідно враховувати положення статей 115, 116 КПК, які регулюють порядок обчислення процесуальних строків.

Згідно з ч. 7 ст. 115 КПК при обчисленні процесуального строку до нього включаються вихідні та святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Відповідно до ст. 116 КПК строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Ці законодавчі приписи суд апеляційного суду залишив поза увагою.

Повертаючи апеляційну скаргу прокурора, апеляційний суд зазначив, що як видно з відтиску штемпеля вхідної кореспонденції, апеляційну скаргу на вирок від 05 серпня 2024 року прокурор подав безпосередньо до місцевого суду 10 вересня 2024 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження та без порушення питання про поновлення цього строку.

Цей висновок не ґрунтується на матеріалах провадження.

Так, вирок місцевого суду ухвалено 05 серпня 2024 року. Отже, днем закінчення 30 денного строку на апеляційне оскарження цього вироку є 05 вересня 2024 року.

Як убачається з реєстру відправки кореспонденції Київської міської прокуратури від 14 серпня 2024 року та вихідного номера, зазначеного на отриманій і зареєстрованій судом апеляційній скарзі (№ 22/1-718ВИХ-24), цю скаргу було зареєстровано та підготовлено до відправлення відділом відправки кореспонденції прокуратури 14 серпня 2024 року.

Зі списку кореспонденції з рекомендованим повідомленням, отриманої Укрпоштою від 14 серпня 2024 року з Київської міської прокуратури, видно одне з відправлень, номер якого збігається з тим же, що зазначений на апеляційній скарзі прокурора та в реєстрі відправки кореспонденції Київської міської прокуратури, тобто апеляційну скаргу прокурор подав 14 серпня 2024 року, отже в межах строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду.

Крім того, в указаному вище списку є номер відправлення (трекера), за яким можливо прослідкувати рух кореспонденції. Відслідкувавши за номером відправлення (трекера) кореспонденцію видно, що дійсно вона була прийнята Укрпоштою 14 серпня 2024 року, однак доставлена адресату лише 10 вересня 2024 року.

Отже, прокурор, подаючи апеляційну скаргу, не порушив установленого в п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК строку на оскарження судового рішення.

Усупереч вимогам статей 370, 419 КПК суд апеляційної інстанції не перевірив зазначених доводів щодо дотримання строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду, його висновок про подання апеляційної скарги поза межами строку апеляційного оскарження є передчасним.

Отже, під час розгляду справи апеляційний суд допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для скасування такого рішення.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, кримінальне провадження - призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга прокурора - задоволенню.

Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, здійснити апеляційний розгляд відповідно до вимог КПК та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 369, 376, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року про повернення апеляційної скарги в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3