ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/102/25 Справа № 202/7049/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження №0000418 за апеляційною скаргою прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2024 року, про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання домашнього арешту, стосовно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.4 ст.190, ч.2 ст.27, ч.4 ст.190, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358 КК України

,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді від 10 грудня 2024 року застосовано стосовно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 05 лютого 2025 року та покладено обов`язки.

Своє рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованою підозрою стосовно ОСОБА_10 та встановив наявність ризику, що остання може: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, запобігти якого можливо шляхом застосування домашнього арешту.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовані тим, що рішення слідчого судді незаконне, оскільки не враховано встановлені органом досудового розслідування обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, запобігти яких можливо лише застосувавши виключний запобіжний захід.

В апеляційному суді прокурор підтримала вимоги апеляційної скарги.

Підозрюваний та захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки слідчого судді про застосування до підозрюваної ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до ст.ст.131,132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як встановлено ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів провадження видно, що ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 29 травня 2021 року за № 0000418, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України.(а.с.13-16)

05 грудня 2024 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27 ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 358 КК України.(а.с.158-168)

Відмовляючи у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою та обираючи стосовно останньої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.196 КПК України ухвалив дане рішення.

Так, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні слідчого дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 27 ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 358 КК України, яка підтверджується доданими до клопотання матеріалами, та відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряється.

Також, слідчий суддя вірно встановив наявність ризиків, передбачених п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення відповідальності, яка не одружена, офіційно не працевлаштована.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо наявності ризиків, передбачених п.п 2-5 ч.1 ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, враховуючи значний час проведення досудового розслідування, що ОСОБА_10 є раніше не судимою особою, яка має зареєстроване місце проживання.

Окрім того, в сукупності із вищевикладеними обставинами для вирішення клопотання у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував мету застосування запобіжного заходу та дійшов висновку, що підстав для застосування виняткового запобіжного заходу не має, дослідивши також клопотання слідчого, яким не доведено неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам.

Також слідчий суддя крім наявності ризику, зазначеного у п. 1 ч. 1 статті 177 цього Кодексу, врахував у сукупності всі обставини, у томі числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваної винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, а також що наявність вказаного ризику можливо запобігти застосувавши запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З урахуванням зібраних по справі доказів, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобіганню встановленого ризику. На час апеляційного перегляду ОСОБА_10 обов`язків не порушила, так як таких даних не надано.

Доходячи до такого висновку, апеляційний суд враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, де у рішенні у справі «Хайредінов проти України», ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто, суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Таким чином, зазначені прокурором в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків слідчого судді про доцільність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків, який, на думку колегії суддів, з врахуванням вищезазначеного, є достатнім для досягнення завдань досудового розслідування.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2024 року, про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання цілодобового домашнього арешту, стосовно ОСОБА_10 підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.4 ст.190, ч.2 ст.27, ч.4 ст.190, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4