Провадження № 11-сс/811/1839/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши в м. Львові у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 20 листопада 2024 року про відмову у задоволенні скарги, -

за участі заявника: ОСОБА_6

представника заявника адвоката ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

адвокат ОСОБА_7 в інтересах заявника ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 від 31 жовтня 2024 року про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 191, ст. 358, ст.344, ст.364, ст.365 КК України заступником керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 , який з 2017 року отримує пенсійні виплати.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 20 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що заява ОСОБА_6 не містить інформації про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим така не являється повідомленням про вчинення кримінального правопорушення та не породжує передбачені ч.1 ст. 214 КПК України обов`язки слідчого щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, підстав для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування не вбачається.

На таку ухвалу слідчого судді, заявник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 20 листопада 2024 року та постановити нову ухвалу, якою скаргу задоволити, зобов`язати ТУ ДБР у м. Львові внести викладені ним відомості у заяві до ЄРДР.

В обгрунтування причин пропуску строку апеляційного оскарження покликається на те, що такий строк пропущеий із обєктивних причин, незалежних від волі заявника. Наголошує, що перебував під вартою без права внесення застаив, щодня по 20 грудня 2024 року бере участь у слідчих діях у кримінальному провадженні №00000103 від 29 березня 2024 року, про оскаржувану ухвалу дізнався 08 грудня 2024 року від захисника, відтак подав апеляційну скаргу .

В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, несправедливою, постановленою з груби істотним порушенням норм процесуального законодавства та прав заявика, а висновки слідчого судді суперечать обставинам справи та не грунтуються на повному, всебічному, незалежному дослідженні всіх істотних обставин справи.

Наголошує, що він є політичним в`язнем у статусі піозрюваного у кримінальному провадженні №00000103 від 29 березня 2024 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України.

Заявляє, що має достатньо часу для аналізу політичної ситуації в Україні і, вивчивши декларації групи прокурорів Львівщини, встановив, що перший заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 з 2017 року отримав 1 325 88 грн. пенсійних виплат із порушенням чинного законодавства, чим завдав державі збитки на вказану суму. Просить внести відповідні відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_9 та членами його сім`ї за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 191, 358, 344, 365 КК України.

Стверджує, що ст.214 КПК України не передбачає вказаних у оскаржуваній ухвалі слідчого судді підстав для відмови у задоволенні скарги.

Заслухавши доповідача думку заявника та його представника на підтримку апеляційних вимог, думку прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали справи, дослідивши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З огляду на те, що розгляд справи проводився у відсутності заявника, а про наявність оскаржуваної ухвали заявник дізнався 08 грудня 2024 року, що доводиться матеріалами справи, то колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, відтак такий строк слід поновити.

Згідно з ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя при постановленні оскарженої ухвали дотримався в повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Разом з тим, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим, зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Згідно з ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Тобто, з врахуванням вищенаведеного, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).

У межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор або інша службова особа, дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як вбачається з матеріалів провадження представник заявника ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 оскаржив до слідчого судді бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Львові та просив зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Львові внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_6 від 31 жовтня 2024 року (а.с.4) про вчинення кримінального правопорушення та почати досудове розслідування.

Із відповіді старшого слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_10 вбачається, що із поданої заяви не вбачається жодних об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення протиправних діянь службовою особою, оскільки відомості, викладені у заяві не містять об`єктивних даних, у яких зазначалося б про вчинення суспільно небезпечного діяння (злочину). (а.с. 18-19).

Відмовляючи у задоволення скарги щодо невнесення відомостей до ЄРДР слідчий суддя, на думку колегії суддів, не вдаючись в оцінку доказів та з`ясування фактичних обставин справи, дійшов до підставного висновку про те, що у повідомлені про кримінальне правопорушення відсутні об`єктивні дані, що свідчать про ознаки кримінальних правопорушень передбачених ст. 191, ст. 358, ст.344, ст.364, ст.365 КК України.

Колегія суддів погоджується із таким висновком слідчого судді, та наголошує, що у заяві ОСОБА_6 від 31 жовтня 2024 року не наведено належного обґрунтування, яке б уповноважувало службову особу ТУ ДБР у м. Львові на вчинення передбачених законом дій, тобто правові підстави для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінальних правопорушень передбачених ст. 191, ст. 358, ст.344, ст.364, ст.365 КК України ОСОБА_9 відсутні.

Неодноразове посилання апелянта та його представника на те, що за вимогами положень ст.214 КПК України необхідно вносить будь-які заяви про вчинення кримінального правопорушення у обов`язковому порядку є безпідставним. Відповідно п.4 ч.5 ст.214 КПК України необхідною умовою внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань є наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. При цьому наявність в чинному КПК України спрощеного порядку прийняття та реєстрації всіх без винятку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення (дійсних чи надуманих) може зробити можливим внесення будь-якої інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань і відкриття, іноді безпідставного, кримінального провадження.

Істотного порушення норм кримінального процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

поновити строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 20 листопада 2024 року про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 від 31 жовтня 2024 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_11