Справа №295/60/25
УХВАЛА

22.01.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, та додані до неї матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт з автомобіля «Nissan Rogue», р/н НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира №295/11582/24, який на праві власності належить ОСОБА_4 , зобов`язати слідчого повернути власнику вказаний автомобіль.

В обґрунтування клопотання вказано, що потреба у подальшому арешті вказаного транспортного засобу відпала, оскільки з належним заявнику автомобілем проведено всі слідчі дії.

Заявою, поданою 22.01.2025, адвокат ОСОБА_3 просив розгляд справи проводити без його участі, клопотання підтримав.

Слідчий 20.01.2025 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що всі необхідні дії з автомобілем проведено.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що в рамках кримінального провадження №0002353 від 29.07.2024ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира №295/11582/24 від 02.08.2024 накладено арешт на автомобіля марки «Nissan Rogue», р/н НОМЕР_1 .

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 02.12.2024 відмовлено у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту з транспортного засобу, оскільки органом досудового розслідування було заплановано проведення додаткових експертиз.

09.12.2024 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звертався до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області з адвокатським запитом, у якому просив повідомити інформацію про стадію досудового розслідування кримінального провадження №0002353 від 29.07.2024, проведені та не проведені слідчі дії, однак відповіді на такий запит не отримав.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є видом заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Спеціальними вимогами глави 17 КПК України врегульовано дотримання балансу між потребами слідства та правом особи володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, гарантованим ст. 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини та основних свобод, відповідно до якої, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Враховуючи, що арешт майна має бути застосований з урахуванням розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, той факт, що слідчий не заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши у заяві про проведення з належним ОСОБА_4 транспортним засобом всіх необхідних слідчих дій, слідчий суддя дійшов висновку, що наявний арешт майна призводить до обмеження прав власника, підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не встановлено.

На підставі чого, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити подане клопотання.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скасувати арешт, накладений ухвалою Богунського районного суду м. Житомира №295/11582/24 від 02.08.2024 у кримінальному провадженні №0002353 від 29.07.2024 з автомобіля «Nissan Rogue», р/н НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1