справа № 208/4968/24
провадження № 1-кп/208/204/25
УХВАЛА

10 березня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0000571, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотранськ Дніпропетровської області, громадянина України, раніше неодноразово судимого,

який обвинувачується за ч.4 ст. 186 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Райське Нова Херсонської області, раніше судимого,

який обвинувачується за ч.4 ст. 186 КК України,

розглянувши окремі клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжних заходів -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться зазначена справа. Обвинуваченому ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, обвинуваченому ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти.

По справі допитана потерпіла, свідки, оголошені всі письмові матеріали. Переглядаються відеоматеріали.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке аргументовано тим, що останній обвинувачується у вчинення тяжкого корисливого злочину, є раніше неодноразово судимим, постійного джерела доходу не має. Враховуючи зазначене, існують ризики переховування ОСОБА_9 від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень. Знаходячись на свободі, ОСОБА_9 може незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання. На його думку ризики зазначені у клопотанні не доведені. Просив змінити запобіжний захід на менш суворий, або зменшити розмір застави. Обвинувачений підтримав думку адвоката. Просив зменшити суму застави.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти, яке аргументовано тим, що останній обвинувачується у вчинення тяжкого корисливого злочину, є раніше судимим, постійного джерела доходу не має. Враховуючи зазначене, існують ризики переховування ОСОБА_10 від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень. Знаходячись на свободі, ОСОБА_10 може незаконно впливати на потерпілу та свідків.

Адвокат ОСОБА_5 зазначив, що ризики наведені у клопотанні прокурора не підтверджені. На його думку, належну процесуальну поведінку обвинуваченого можливо забезпечити шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Обвинувачений підтримав думку захисника.

Суд розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання, встановив наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

ЄСПЛ у справах «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», «Летельє проти Франції» неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , кожен окремо, на теперішній час обґрунтовано, а саме в достатній мірі для розгляду клопотання прокурора, обвинувачується у вчиненні двох поспіль тяжких злочинів, за які чинним законодавством передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Шаламов є раніше неодноразово судимим за тяжкі корисливі злочину. Обвинувачується у вчиненні аналогічного злочину під час відбуття покарання з випробуванням.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Тобто, у випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість.

Обвинувачені є раніше судимими особами, даних про їх сталі соціальні зв`язки, джерело існування, суду не надані.

За таких обставин, суд вважає за існуючий ризик переховування обвинувачених від суду з огляду на тяжкість покарання, яка загрожує їм у разі визнання винним, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Також, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявного ризику незаконного впливу обвинувачених на недопитану потерпілу та свідків у справі.

При встановленні наявності цього ризику, враховується встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, згідно якої суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення іншими показаннями, і за таких обставин, ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом таких показань та дослідження їх судом.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Тримання на гауптвахтах узятих під варту військовослужбовців здійснюється відповідно до чинного законодавства , в тому числі Закону України «Про попереднє ув`язнення» Узяті під варту військовослужбовці розміщуються на гауптвахті на підставі ухвали суду, яка набрала законної сили.

Можливість застування альтернативного запобіжного заходу у виді застави, її розмір судом встановлений. Зменшення суми застави, про що заявляє сторона захисту, нічим не обґрунтоване, і підстав для її зменшення судом не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181-184, 331, 334 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 07.05.2025 року.

Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити до 07.05.2025 року.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою, окрім застави, відмовити.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду, в частині продовження запобіжного заходу, може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Головуючий,суддя ОСОБА_1