Справа № 203/7055/24
Провадження № 1-кс/0203/4090/2024
УХВАЛА

09 грудня 2024 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим від 02.12.2024 року, заявлену в рамках кримінального провадження №0000423,

встановив:

04.12.2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_3 (далі заявник, скаржник) зі скаргою на постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим від 02.12.2024 року, заявлену в рамках кримінального провадження №0000423, в якій просить суд:

- визнати протиправною, необґрунтованою постанову процесуального керівника у провадженні прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 02.12.2024 року про відмову в задоволенні заяви про визнання потерпілим в кримінальному провадженні №0000423 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України;

- скасувати постанову процесуального керівника у провадженні прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 02.12.2024 року про відмову в задоволенні заяви про визнання потерпілим в кримінальному провадженні №0000423 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України;

- зобов`язати процесуального керівника у провадженні прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 задовольнити заяву від 29.11.2024 року, відповідно до вимог ст. 55 КПК України, про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000423 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

В обґрунтування вимог скарги заявник зазначив, що він не погоджується з оскаржуваною постановою, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Оскільки прокурор не взяв до уваги докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження, проігнорував його заяву, відповідно до вимог ст. 55 КПК України, постанова не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, не містить посилання на можливість оскарження постанови.

З огляду на викладене, заявник звернувся до суду із скаргою на постанову прокурора.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 04.12.2024 року, судову справу №203/7055/24, провадження №1-кс/0203/4090/2024, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 та передано судді канцелярією суду 05.12.2024 року.

Ухвалою суду від 05.12.2024 року було відкрито провадження у справі за скаргою та призначено розгляд скарги до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, зобов`язано відповідальних осіб надати суду для огляду у судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000423.

У судове засідання, призначене на 09.12.2024 року, з`явився заявник.

Слідчий у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду скарги, причини неявки суду не повідомив.

Слідчий не виконав вимоги ухвали суду від 05.12.2024 року в частині надання матеріалів кримінального №0000423 для огляду у судовому засіданні.

Суд на підставі положень ст. ст. 138, 306 КПК України розглянув скаргу за відсутності слідчого за наявними у скарзі матеріалами.

Заявник під час судового засідання підтримав вимоги скарги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, підстави звернення до суду зі скаргою пояснив суду таким чином, як про це вказано вище. Заявник пояснив, що оскаржувана постанова є невмотивованою, необґрунтованою, містить незрозумілі посилання на статті КПК України. Натомість його заява, згідно зі ст. 55 КПК України, є обґрунтованою, а прокурор проігнорував докази, надані заявником. При цьому протягом досудового розслідування слідчі судді неодноразово скасовували постанови про закриття кримінального провадження, вказівки прокурора були проігноровані, невиконані. Наразі в суді розглядається справа про відшкодування шкоди. ОСОБА_3 пояснив, що він є заявником у кримінальному провадженні та подав заяву про вчинення злочину, а тому є потерпілим у розумінні ч. 1 ст. 55 КПК України.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали скарги, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що на досудовому розслідуванні у Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0000423.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000423 здійснюють прокурори Дніпропетровської обласної прокуратури.

Постановою процесуального керівника прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 02.12.2024 року, прийнятої за результатами розгляду його заяви від 29.11.2024 року, було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.

За змістом вказаної постанови, прокурор зазначив, що предметом розслідування у кримінальному провадженні є можливі неправомірні дії старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 , пов`язані з неналежним розслідуванням кримінального провадження №0000423. Спричинення шкоди, про яку зазначає ОСОБА_3 , не перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із діями службових осіб правоохоронного органу. Тому у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про факт завдання шкоди ОСОБА_3 діями службових осіб правоохоронних органів.

Суд зазначає, що згідно з частинами 1, 3, 5 статті 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Згідно з пунктами 5, 18 частини 1 статті 3 КПК України, досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності; слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 статті 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до положень статті 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Відповідно до положень пункту 5 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Так, частиною 1 статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно з положеннями частини 2 статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Аналіз викладених вище норм КПК України, а також встановлених обставин скарги, дає суду підстави для висновку про те, що оскаржувану постанову прокурора не можна вважати вмотивованою. Оскільки в оскаржуваній постанові прокурор не аналізує вимоги заяви заявника та обставини кримінального провадження в їх сукупності, з урахуванням проведених слідчим слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій у кримінальному провадженні. Натомість прокурор посилається на положення ч. 1 ст. 55 КПК України та зазначає, що спричинення шкоди, про яку зазначає ОСОБА_3 , не перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із діями службових осіб правоохоронного органу. При цьому мотиви, з яких виходив прокурор, приймаючи оскаржувану постанову та відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3 , є логічно незавершеними. Також суд враховує те, що ОСОБА_3 є заявником у кримінальному провадженні та за його заявою, як він вказує, були внесені відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги ОСОБА_3 , та скасування оскаржуваної постанови як невмотивованої, зобов`язання прокурора повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 29.11.2024 року про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000423. Проте, з огляду на положення ст. ст. 36, 307 КПК України, скарга не підлягає задоволенню в частині вимог заявника про визнання постанови протиправною та зобов`язання прокурора задовольнити заяву про визнання заявника потерпілим у кримінальному провадженні. Адже ст. 307 КПК України визначений вичерпний перелік ухвал, що постановляються за результатами розгляду скарги, та прокурор, здійснюючи свої повноваження, є самостійними у своїй процесуальній діяльності.

Тому скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим від 02.12.2024 року, заявлену в рамках кримінального провадження №0000423, задовольнити частково.

Скасувати постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим від 02.12.2024 року у кримінальному провадженні №0000423.

Зобов`язати уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні №0000423 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 29.11.2024 року про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000423.

У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді оголошено 16.12.2024 року о 17:35 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1