Справа № 130/2925/24
Провадження №11-кп/801/1282/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000143, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 03.10.2024 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 жовтня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Рахни Лісові Шаргородського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з базовою загальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

-21.05.2024 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 125 КК України до 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 жовтня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Відповідно до ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21.05.2024 та остаточне покарання визначено у виді 3 (трьох) місяців 30 (тридцяти) днів арешту.

Початок строку покарання ухвалено рахувати з дня фактичного затримання на виконання вироку, який набрав законної сили.

Судом установлено, що вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21.05.2024 ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

20.08.2024 ОСОБА_7 поставлений на облік до Жмеринського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області та відповідно до наказу № 272/5 «Про затвердження Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі», гл. 4 розділ 4 пункту 8 повідомлений про порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт та попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт. Так, на виклик до уповноваженого органу з питань пробації на 27.08.2024 тй 04.09.2024 засуджений ОСОБА_7 не прибув. 10.09.2024 працівники поліції доставили ОСОБА_10 до Жмеринського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, де він повторно був повідомлений про порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт. Після чого, ОСОБА_7 10.09.2024 видано направлення на громадські роботи до Станіславчицької територіальної громади (Тарасіївський старостинський округ), згідно якого він повинен приступити до відбування покарання у виді громадських робіт з 11.09.2024.

Проте ОСОБА_7 до відбування призначеного покарання у виді громадських робіт не приступив. 18.09.2024 йому було направлено виклик до Жмеринського РВ для надання пояснення причин не виходу на громадські роботи. 20.09.2024 засуджений прибув до уповноваженого органу з питань пробації, де йому винесено застереження у виді письмового попередження, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

Однак не зважаючи на письмове попередження про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 протягом вересня 2024 року на відпрацювання покарання у виді громадських робіт до Тарасівського старостинського округу жодного разу не з`явився та не вийшов більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, тим самим порушив порядок відбування покарання, так як умисно, без поважних на те причин, не прибув до Тарасівського старостинського округу для відбування покарання у вигляді громадських робіт. Таким чином ОСОБА_7 умисно ухилявся від відбування покарання у виді 240 годин громадських робіт та із призначених вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21.05.2024 та не відбув жодної години.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що їх подала

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11.10.2024 через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 389 КК України покарання у виді одного року обмеження волі та відповідно до положень ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком та остаточне покарання визначити у виді одного року та 30 (тридцяти) днів обмеження волі. Початок строку покарання рахувати з дня прибуття та постановки на облік у виправному центрі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд в порушення п. 1 ч. 1 сит. 65 КК України призначив ОСОБА_7 покарання, не передбаченого санкцією частини статті, натомість з урахуванням особи винного та обставин вчинення кримінального правопорушення призначене покарання є надто м`яким.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги прокурора з підстав, викладених в ній та просив задовольнити її в повному об`ємі.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, а призначене покарання таким, що відповідає загальним засадам призначення покарання.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, повторно дослідивши обставини кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, місцевим судом зазначені вимоги закону не дотримані, натомість допущено неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, а призначене покарання за своїм видом не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Всупереч зазначеним положенням закону суд призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді трьох місяців арешту та при цьому не врахував, що 28.03.2024 набув чинності Закон України від 23.08.2023 № 3342-ІХ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», яким внесено зміни до ст. 60 КК України , відповідно до яких покарання у виді арешту може бути призначено лише засудженому військовослужбовцю, який відбуватиме його на гауптвахті.

Натомість цим Законом за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, передбачено можливість призначення покарань у виді пробаційного нагляду на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк. Таким чином місцевий суд призначив ОСОБА_7 покарання, не передбачене санкцією частини статті про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, відповідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести, та з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.

Необхідно також врахувати, що Суд касаційної інстанції у постанові від 09.10.2018 (справа 756/4830/17-к) дійшов висновку, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Повертаючись до оскаржуваного вироку суд зазначає, що санкцією ч. 2 ст. 389 КК України передбачені альтернативні покарання у виді пробаційного нагляду на строк до трьох років або обмеження волі на той самий строк.

При цьому установлено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, вопязаний із посяганням на інтереси правосуддя в частині забезпечення виконання судового рішення (покарання), таке кримінальне правопорушення вчинив під час відбування покарання за попереднім вироком, останній посередньо характеризується, на обліках цу лікарів нарколона та психіатра не перебуває.

З урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення та особи винного, ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді обмеження волі на мінімальний термін, визначений санкцією частини статті, а остаточне покарання призначити відповідно до ст. 71, 72 КК України частково приєднавши невідбутк покарання за попереднім вироком.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000143, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 03.10.2024 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України скасувати в частині призначення покарання через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21.05.2024 та з урахуванням п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України остаточне покарання визначити у виді 1 (одного) року 30 (тридцяти) днів обмеження волі.

Початок строку покарання рахувати з дня прибуття та постановки на облік у виправному центрі.

Вирок може бути оскаржений до суду Касаційної інстанції (Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду) протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: