Справа № 462/8404/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/19/25 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м.Львова від 25 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:

Вироком Залізничного районного суду м.Львова від 25 листопада 2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначено йому покарання із застосуванням положень ст.ст.66, 69-1 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 11.09.2024.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 11 вересня 2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 , в період запровадженого на території України воєнного стану, 11.09.2024 року приблизно о 21:40 год., перебуваючи у приміщенні магазину «Король Напоїв», що розташований за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 210, маючи умисел на викрадення чужого майна, ввівши в оману продавця, що мобільний телефон, який знаходився на прилавку належить йому, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи достовірно обізнаним про введення на всій території України згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року воєнного стану, відкрито заволодів мобільним телефоном марки Хіаоmі Rеdmі Note 12 Рго, іmеі 1: НОМЕР_1 ; іmеі2: НОМЕР_2 вартістю 10 299 гривень, який знаходився у чохлі чорно-синього кольору вартістю 300 гривень та двома сім-картками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 (матеріальної цінності не становлять), що являється власністю потерпілого ОСОБА_10 , та продовжуючи свою злочинну діяльність, вийшов на вулицю з викраденим майном і маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поїхав на скутері, однак, був затриманий перехожим та потерпілим.

Своїми протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду у сумі 10599 гривень.

На вказаний вирок суду перший заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуваний вирок у частині призначення покарання скасувати, та ухвалити у цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням положень ст.69-1 КК України у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі.

На підтримку своїх апеляційних вимог прокурор покликається, що місцевим судом при призначенні ОСОБА_7 покарання не дотримано вимог ст.ст.63, 65, 69, ч.1 ст.69-1 КК України, у зв`язку із чим призначено більш м`яке покарання, ніж передбачено законом про кримінальну відповідальність, чим допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.69-1 КК України.

Вказує, що місцевий суд обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69-1 КК України, однак визначений судом строк покарання у виді 5 років позбавлення волі не узгоджується із положеннями КК України.

Зазначає, що санкцією ч.4 ст.186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а відтак, з урахуванням положень ст. 69-1 КК України, при призначенні покарання за ч.4 ст.186 КК України із застосуванням ст.69-1 КК України, максимальний термін покарання не може перевищувати 6 років 8 місяців позбавлення волі, що становить 2/3 максимального строку найбільш суворого покарання за цей злочин та водночас є нижчим від найнижчої межі санкції ч.4 ст.186 КК України.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав подану апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, навівши у судовому засіданні аналогічні доводи та просив таку задоволити.

Обвинувачений та захисник заперечили апеляційні вимоги прокурора як безпідставні, зазначивши про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку суду.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Перевіривши апеляційні доводи прокурора щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів визнає такі обґрунтованими.

Згідно зі ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Так, при призначенні обвинуваченому покарання місцевий суд врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке класифікується як тяжкий злочин, вчинений умисно, з корисливих мотивів, особу винного, який згідно ст. 89 КК України не судимий, повністю визнав свою вину, не перебуває на обліках у лікаря нарколога та психіатра, одружений, завдана потерпілому матеріальна шкода відшкодована шляхом повернення майна, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Отже, з урахуванням наведеного, а також положень ст.69-1 КК України, рішення місцевого суду про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, покарання із застосуванням ст.69-1 КК України, є обґрунтованим, і таке рішення суду в апеляційному порядку не оскаржується.

Водночас, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що визначений судом обвинуваченому за ч.4 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69-1 КК України, строк покарання у виді 5 років позбавлення волі не узгоджується із положеннями КК України.

Так, санкцією ч.4 ст.186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Отже, з урахуванням положень ст.69-1 КК України, при призначенні покарання за ч.4 ст.186 КК України із застосуванням ст.69-1 КК України, максимальний термін покарання не може перевищувати 6 років 8 місяців позбавлення волі, що становить 2/3 максимального строку найбільш суворого покарання за цей злочин та водночас є нижчим від найнижчої межі санкції ч.4 ст.186 КК України.

При цьому, варто зауважити, що згідно оскаржуваного вироку місцевий суд дійшов до висновку про призначення ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 186 КК України покарання саме із застосуванням ст. 69-1 КК України, а не ст. 69 КК України, якою передбачено підстави для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті.

Таким чином, при апеляційному розгляді встановлено, що місцевий суд при призначенні ОСОБА_7 покарання неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КК України є підставою для скасування вироку.

Як передбачено п.3 ч.1 ст.407 КПК України суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок суду першої інстанції повністю або частково та ухвалити новий вирок.

Згідно із п.2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Відтак, апеляційну скаргу прокурора слід задоволити, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 у частині призначеного покарання слід скасувати та ухвалити у цій частині новий вирок, який ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років 8 місяців.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 413, 420, ч.15 ст. 615 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 25 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 у частині призначеного покарання скасувати.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України у виді 6 (шести) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 11.09.2024 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 11 вересня 2024 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а особою, яка утримується під вартою, в цей же строк з дня отримання копії вироку.

Головуючий:

Судді: