Справа № 650/6357/24
провадження № 1-кс/650/1223/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.12.2024 року слідчий суддя Великоолександрівського районного суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в с.Велика Олександрівка клопотання про накладення арешту слідчого СВ Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Бериславської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0001413 від 11.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, -

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду із вказаним клопотанням в якому просить накласти арешт на нерухомість, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_5 , до вирішення питання про скасування арешту майна.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що необхідно заборонити користуватися вказаним майном та обмежити право розпоряджатися ним та відчужувати його, так як не застосування таких заходів може привести до його зникнення, втрати, пошкодження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

На судове засідання заявник не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, що не перешкоджає розгляду справи, у відповідності до частини першої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини другої статті 172 КПК України клопотання розглянуто без повідомлення інших осіб.

Вивчивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини першої, пункту 7 частини другої статті 98 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини першої статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини другої статті 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини другої статті 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Аналіз наведених положень закону свідчить про можливість під час досудового розслідування накладення арешту на майно особи, яке є тимчасово вилученим, за умови наявності визначених законом підстав для цього, обумовлених необхідністю забезпечення проведення повного і своєчасного встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя встановив, що у провадженні слідчого відділення Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001413 від 11.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.07.2024 до ЧЧ СПД № 1 Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області, надійшла заява про те, що в квітні місяці 2022 року, громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно вчинила умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору - РФ та її збройним формуванням, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки дій держави-агресора та її збройним формуванням, а саме добровільно надала в період окупації військовим зс рф в с-ще Велика Олександрівка, Бериславського району, Херсонської області, приміщення готелю «Едем» по вул. Театральна, 9, що належить останній для їх безкоштовного проживання (розміщення) та для пункту видачі гуманітарної допомоги з боку держави-агресора, у видачі якої приймала активну участь.

У ході проведення допитів свідків встановлено, що у середині квітня 2022 року в період окупації, у приміщенні готелю «Едем», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_5 , невідомими військовослужбовцями РФ за участю ОСОБА_5 видавалася гуманітарна допомога, яка належна РФ. Під час цього, ОСОБА_5 проголошувала себе головною в смт. Велика Олександрівка. Крім того, ОСОБА_5 відразу, коли зайшли військові РФ до с-ще Велика Олександрівка Бериславського району Херсонської області, розселяла військовослужбовців ЗС РФ у своєму вищевказаному готелі «Едем» та вони там тривалий час проживали.

19.12.2024 було проведено огляд нерухомості, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та залучено її в якості речового доказу.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником нерухомості, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_5 .

На даний час у кримінальному провадженні, з метою встановлення обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення необхідно забезпечити збереження вилученого майна з метою використання вказаного тимчасово вилученого майна для забезпечення проведення ряду слідчих (розшукових) дій, а тому виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт тимчасово вилученого майна матиме наслідком його повернення та зміни його конструктивних властивостей, що унеможливить встановлення істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий суддя встановив, що вказані речі в даному випадку є доказами, які мають значення для подальшого встановлення усіх обставин справи з метою встановлення винних осіб та притягнення їх до відповідальності, а отже щодо них слід вжити заходи з метою збереження у виді арешту.

При цьому, тимчасові обмеження особи володільця у праві власності, за встановлених обставин, слідчий суддя знаходить розумними та співрозмірними завданням кримінального провадження.

Отже, зважаючи на те, що клопотання заявника є обґрунтованим та в судовому засіданні були встановлені підстави для накладення арешту на вказане майно, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 309, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на нерухомість, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_5 , до вирішення питання про скасування арешту майна.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя __________________ ОСОБА_1