В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2025 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в спрощеному провадженні кримінальне провадження № 0000079 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.01.2025 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Харків Харківської області, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої вироком Галицького районного суду м. Львова від 21.08.2024 року за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у вигляді 1 (одного) року пробаційного нагляду,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 21.08.2024 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України та засуджено до покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

Відповідно до вищевказаного вироку, на ОСОБА_3 , на строк застосування пробаційного нагляду покладено наступні обов?язки: періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого Органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; не відвідувати заклади громадського харчування в яких здійснюється реалізація алкогольних напоїв на розлив; перебувати по місцю фактичного проживання з 22.00 години до 06.00 години щодня; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Так, ОСОБА_3 , будучи ознайомленою з порядком та умовами відбування покарання та попередженою про передбачену законодавством кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, ігноруючи вирок Галицького районного суду від 21.08.2024, діючи умисно, всупереч інтересам правосуддя в частині забезпечення виконання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, без поважних причин не з`явилася для реєстрації до Галицького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області уповноваженого органу з питань пробації, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул.Архипенка,1 для відбування покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду, призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 21.08.2024 та не виконала вищевказані обов`язки покладені на неї даним вироком суду.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, тобто кримінальний проступок, передбачений ч. 3 ст. 389 КК України.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акта прокурором долучено клопотання про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_3 подала письмову заяву, складену у присутності захисника щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, подала заяву, складену у присутності захисника щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням із обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без її участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, з урахуванням клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України, у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, а саме у ухиленні від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, є доведеною поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд у відповідності із ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно із ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, яке в силу вимог ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; особу обвинуваченої, яка раніше судима та ухилилась від призначеного покарання, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» з вересня 2023 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, її відношення до вчиненого, та вважає за необхідне призначити їй покарання у межах санкції частини третьої статті 389 КК України у виді обмеження волі.

Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.

Обмежень для призначення даного виду покарання - судом не встановлено.

Крім того, суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_3 була засуджена 21.08.2024 Галицьким районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 357 КК України до 1 року пробаційного нагляду, яке не відбула.

Отже, на час ухвалення даного вироку ОСОБА_3 не відбула покарання, призначеного за вироком Галицького районного суду м. Львова від 21 серпня 2024 року і невідбута обвинуваченою частина покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 21 серпня 2024 року на час постановлення даного вироку становить 1 рік пробаційного нагляду, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України еквівалентно 1 року обмеження волі.

У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Оскільки ОСОБА_3 була засуджена вироком Галицького районного суду м. Львова від 21 серпня 2024 року за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді 1 року пробаційного нагляду, однак вчинила нове кримінальне правопорушення, тому при призначенні обвинуваченій покарання за ч. 3 ст. 389 КК у виді обмеження волі слід визначити остаточне покарання ОСОБА_3 із застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК та ст. 72 КК.

Так за п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України передбачає, що при складані покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Отже, при призначенні обвинуваченому покарання за ч. 3 ст. 389 КК у виді обмеження волі за ч. 1 ст. 71 КК, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, обставини справи та дані винної особи, ОСОБА_3 слід визначити остаточне покарання із застосуванням ст. 72 КК України шляхом часткового приєднання до знову призначеного покарання за ч. 3 ст. 389 КК України невідбутої частини покарання обвинуваченої за вироком Галицького районного суду м. Львова від 21 серпня 2024 року, яка становить 1 рік пробаційного нагляду.

На підставі п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. При цьому невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема, невідбуту засудженим частину будь-якого основного покарання. А при вчиненні нового злочину особою, яка відбувала покарання у виді позбавлення волі, його невідбутою частиною треба вважати строк, який залишився на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за новий злочин, а якщо такий захід не обирався, - то строк, який залишився після постановлення останнього за часом вироку.

При призначенні покарання судом не встановлено підстав для призначення обвинуваченій покарання із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки інститут призначення покарання із встановленням іспитового строку по своїй суті є майже аналогічним раніше застосованому покаранню у вигляді пробаційного нагляду, від якого обвинувачена ухилилась за обставин вказаних вище.

Підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави процесуальні витати по справі, які складають розмір проведеної по справі експертизи.

Долю речових доказів по справі, вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Під час досудового розслідування арешти не накладались, цивільний позов заявлений не був. Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 369-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71, 72 КК України шляхом часткового приєднання до заново призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 21 серпня 2024 року у вигляді 1 року пробаційного нагляду остаточно визначити покарання ОСОБА_5 у вигляді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Матеріали досудового розслідування кримінального провадження залишити при обвинувальному акті.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_6