Справа № 212/5227/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000573 від 17.04.2024 року з обвинувальним актом по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимої:15.05.2024 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу, за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від покарання з іспитовим строком 1 рік,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Сторони кримінального провадження: прокурор Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4 , захисник обвинуваченої ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_3

встановив:

з 24.02.2022 по теперішній час у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за №64/2022» за №2102-ІХ від 24.02.2022 та Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні діє воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався і діяв на час вчинення вказаного нижче діяння, у період якого ОСОБА_3 , усвідомлюючи що, відносно неї направлений обвинувальний акт до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу (за події які мали місце 05.03.2024), вчинила умисний корисливий злочин проти власності в умовах воєнного стану на території Покровського району м. Кривого Рогу за наступних обставин.

29.03.2024 о 08:00 годині, ОСОБА_3 , прийшла до приміщення магазину «АТБ-Маркет 43» за адресою: будинок 21А по мкрн. 4-й Зарічний в Покровському районі м. Кривого Рогу, в цей час у останньої виник умисел на викрадення грошових коштів з банківської картки АТ «Ощадбанк» (№ НОМЕР_1 ), яка належить потерпілому ОСОБА_6 .

З метою реалізації вищевказаного умислу направленого на викрадення грошових коштів, що перебувають на зазначеній банківській картці АТ «Ощадбанк» (№ НОМЕР_1 ), яка належна ОСОБА_6 шляхом придбання за допомогою картки товарів, ОСОБА_3 , в умовах воєнного стану, 29.03.2024 о 08:01 години, перебуваючи в магазину «АТБ-Маркет 43», який розташований за адресою: будинок 21А по мкрн. 4-й Зарічний в Покровському районі м. Кривого Рогу, де обрала товари, які надала касиру та повідомила інформацію про бажання оплати товару шляхом безготівкового розрахунку, методом оплати через термінал.

Касир вказаного магазину не будучи обізнаним про злочинний умисел ОСОБА_3 , ввівши суму коштів за вибраний останньою товар, та передав термінал для оплати ОСОБА_3 , яка в свою чергу розуміючи, що кошти наявні на банківській картці їй не належать, а її дії не є очевидними для оточуючих, за допомогою раніше привласненої банківської картки, в умовах воєнного стану, розпочав таємно викрадати чуже майно шляхом прикладання картки до терміналу та таким чином оплатив товар о 08:01 годині на суму 191,60 гривень, о 08:07 годині на суму 474,85 гривень, о 08:07 годині на суму 36,20 гривень.

Діючи далі з єдиним злочинним умислом, об`єднаним одним злочинним результатом, а саме викрадення грошових коштів з картки, в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 , 29.03.2024 близько 08:10 годині, прийшла до магазину «Файно-16», який розташований за адресою: будинок 21г по мкрн. 4-й Зарічний в Покровському районі м. Кривого Рогу, де обравши товари, які надала касиру та повідомила інформацію про бажання оплати товару шляхом безготівкового розрахунку, методом оплати через термінал.

Касир вказаного магазину не будучи обізнаним про злочинний умисел ОСОБА_3 , ввівши суму коштів за придбаний останнім товар, та передав термінал для оплати ОСОБА_3 , яка в свою чергу розуміючи, що кошти наявні на банківській картці їй не належать, а її дії не є очевидними для оточуючих, за допомогою раніше привласненої банківської картки, в умовах воєнного стану, повторно таємно викрала грошові кошти шляхом прикладання картки до терміналу та таким чином оплатила товар о 08.11 годині на суму 326,96 гривню.

Внаслідок своїх кримінально-протиправних дій ОСОБА_3 спричинила потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 1029 гривень 61 копійку.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні прокурор звернувся до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження на підставі п.41 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України, відповідно до якого крадіжки на суму, що не перевищують 3028 грн., віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Обвинувачена та її захисник просили закрити провадження у справі у зв`язку з декриміналізацією закону, який встановлював відповідальність за вчинення крадіжки, розмір якої не перевищує 3028 грн.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

За змістом ч. 1ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.01.2021 року у справі № 306/7567/12, вказала, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Аналогічні висновки містить постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16.02.2021 року по справі №345/3522/18.

У випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 інкримінується вчинення крадіжки чужого майна загальною вартістю 1029,61 гривень і такі дії кваліфікувались ч. 4 ст. 185 КК України.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028 грн.) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчинених ОСОБА_3 діянь, оскільки вартість майна, у викраденні якого він обвинувачується за жодним епізодом не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3028 грн.), та станом на день розгляду справи судом не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України та може бути лише підставою адміністративної відповідальності.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно абз. 4 ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст.4792 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4792 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 ст. 4792 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Відповідно до п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Так, в судовому засіданні обвинуваченому роз`яснений зміст Закону яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також роз`яснені положення Кримінального Кодексу України, які втратили чинність, як правова підстава для притягнення особи до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні обвинувачений висловив згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п. 41 ч.1 ст.284 КПК України. Також обвинуваченому було роз`яснено зміст частин 2 та 3 ст. 285 КПК. Заперечень проти звільнення від кримінальної відповідальності не висловлював, щодо проведення судового провадження в повному обсязі в загальному порядку не наполягав.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч. 3 ст. 4792 КПК України та позицію обвинуваченого, суд вважає, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України підлягає закриттю на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлено.

Питання речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.4-1 ст. 284, ст.372 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000573 від 17.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - закрити на підставі п.41 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази: оптичний диск із записом з камер відеоспостереження «АТБ-Маркет», який розташований за адресою: мкрн. 4-й Зарічний, 21А та оптичний диск із записом з камер відеоспостереження «Файно №16», який розташований за адресою: мкрн. 4-й Зарічний, 21Г, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження.

На ухвалу суду може бути апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1