16.12.2024 Справа №642/5941/24
Провадження №1-кс/642/4171/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові скаргу командира військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

12.12.2024 до Ленінського районного суду м. Харкова з Харківського апеляційного суду для вирішення питання щодо можливості розгляду по суті надійшла скарга командира військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст.303 КПК України.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу від 16.12.2024, скарга надійшла в провадження судді ОСОБА_1 16.12.2024.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначений главою 26 розділу ІІІ Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Разом із тим, територіальну підсудність скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора главою 26 розділу ІІІ КПК України не визначено.

Досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності (п.5 ч.1 ст.3 КПК України).

Згідно з положеннями п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Водночас, згідно з ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

При цьому, до вказаних правовідносин положення ст.32 КПК України не застосовуються, оскільки за змістом цієї статті та її місцем у структурі КПК України, положення цієї статті стосуються лише суду, який здійснює кримінальне провадження, як орган, що розглядає справу по суті, і не регламентує діяльність слідчого судді.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу норм КПК України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює досудове розслідування, а тому, з урахуванням положень ч.6 ст.9 КПК України, зазначене правило застосовується й до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (зокрема ч.1 ст.306 КПК України).

За правилами ч.2 ст.132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

При цьому, органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство), за змістом ч.1 ст.38 КПК України, є: 1) слідчі підрозділи: органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Отже, системний аналіз положень п.8 ч.1 ст.3 та ч.1 ст.38 КПК України дає підстави для висновку, що органом досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні є сам правоохоронний орган, до складу якого входить відповідний підрозділ (Національна поліція України, Служба безпеки України, Національне антикорупційне бюро України, Державне бюро розслідувань), а не його підрозділ (управління, відділ), визначений у ч.1 ст.38 КПК України.

На підставі викладеного, з урахуванням принципу законності, який визначений у ч.6 ст.9 КПК України, слідчий суддя вважає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, у тому числі, щодо скарги на бездіяльність слідчого, територіальна підсудність якої прямо не визначена законом, здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

З 01 березня 2021 року у зв`язку із реформуванням органів Державного бюро розслідувань, у територіальних управліннях Державного бюро розслідувань почали діяти слідчі підрозділи (відділи), які розташовані у всіх областях України.

Як слідує з представлених до суду матеріалів скарги, заявник оскаржує бездіяльність слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві.

Відповідно наказу Директора Державного бюро розслідувань №71 від 05.10.2024 були внесені зміни до абзаців 1,2 пункту 1 наказу ТУ ДБР у м. Полтаві від 22.04.2021 № 65 «Про визначення місця розташування слідчих відділів ТУ ДБР у м. Полтаві».

Як вбачається з наказу Директора Державного бюро розслідувань «Про внесення змін до наказу ТУ ДБР у м.Полтаві від 22.04.2021 №65 «Про визначення місця розташування слідчих відділів ТУ ДБР у м.Полтаві» №71 від 05.10.2024, місцезнаходження органу досудового розслідування - Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, визначено за адресою: проспект Героїв Харкова, 145, місто Харків, 61068, що не відноситься до територіальної юрисдикції Ленінського районного суду м.Харкова.

Отже, місце розташування слідчого підрозділу органу досудового розслідування та посадової особи, рішення (постанову) якої має намір оскаржувати заявник, не відноситься до територіальної юрисдикції Ленінського районного суду м.Харкова.

Слідчий суддя враховує, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що дана скарга командира військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві в порядку ст.303 КПК України, не підлягає розгляду Ленінським районним судом м.Харкова, а підлягає направленню за підсудністю до Московського районного суду м.Харкова для розгляду в межах територіальної підсудності якого знаходиться Другий СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташований у м.Полтаві.

Керуючись ст.ст.3, 7, 9, 24, 38, 303, 304, 306, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу командира військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст.303 КПК України - направити для розгляду до Московського районного суду м.Харкова, в межах територіальної підсудності якого знаходиться Другий СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташований у м.Полтаві

Ухвала оскарженню не підлягає.

Учасники справи можуть отримати інформацію у даній справі на офіційному вебпорталі судової влади України за веб-адресою http://court.gov.ua/sud2024/ з зазначенням індивідуального номеру провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1