Справа № 601/64/25
Провадження №1-кс/601/148/2025
У Х В А Л А

13 березня 2025 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці заяву прокурора Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 15.04.2024,

встановив:

10 березня 2025 року до суду надійшла заява прокурора Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 15.04.2024 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Заява мотивована тим, що головою Кременецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_4 , як слідчим суддею, здійснювався розгляд клопотань про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000462, яке виділено із матеріалів кримінального провадження № 0000019. Усі слідчі дії та негласні слідчі (розшукові) дії щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проводились в межах саме криммінального провадження № 0000019, у якому щодо вказаних осіб є один заявник. Крім того, при розгляді клопотання про продовдення запобіжного заходу ОСОБА_6 слідчим суддею ОСОБА_4 оцінювались докази, у тому числі покази заявника. А тому щоб будь яке подальше рішення по даній справі не викликало сумнів у неупередженості судді ОСОБА_4 просить задовольнити заяву про відвід.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява є підставною та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст. 21 КПК, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Аналогічний висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року по справі № 277/599/15-к.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, з метою недопущення виникнення сумнівів у стороннього спостерігача в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_4 та з метою забезпечення об`єктивного та повного розгляду судом справи, з дотриманням вимог ст. 6 Європейської Конвенції та КПК України, слід задовольнити заяву прокурора Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 75-79, 80, 81 КПК України, суд,-

постановив:

Заяву прокурора Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 15.04.2024 задовольнити.

Кримінальне провадження за № 0000019 від 15.04.2024 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України передати на розгляд судді, визначеному в порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: