В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року селище Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 24.01.2025 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Іларіонове Синельнівського району Дніпропетровської області, із середньо спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовця військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період, на посаді командира 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указів Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію», наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2023 № 248-РС ОСОБА_4 призначено на посаду солдата, командира 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти, та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Так, солдат ОСОБА_4 23 січня 2025 року близько 20:11 год., перебуваючи в м. Дніпро Дніпропетровської області, через власний мобільний телефон, замовив пасажирське таксі транспортний засіб марки HYUNDAI моделі SONATA, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , для перевезення його з м. Дніпро до місця проживання у с. Прядівка Дніпровського району Дніпропетровської області.

Надалі, ОСОБА_4 після прибуття загаданого пасажирського таксі, сів на заднє пасажирське місце у вказаному автомобілі, та під час руху автомобіля марки HYUNDAI моделі SONATA, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 по автодорозі Т 0410 сполученням «Дніпро-Магдалинівка-Котова», неподалік населеного пункту с. Поливанівка Самарівського району Дніпропетровської області, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння автомобілем. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_4 погрожуючи фізичною розправою ОСОБА_6 та, схопивши його обома руками за одяг, наказав останньому зупинити згаданий транспортний засіб.

Після цього, ОСОБА_6 , побоюючись за своє життя та здоров`я, не чекаючи повної зупинки автомобіля, відчинивши передні двері зі сторони водія здійснив стрибок із нього.

В подальшому, ОСОБА_4 без дозволу ОСОБА_6 та всупереч його волі, скориставшись відсутністю останнього, пересів на водійське місце та продовжив рух, тим самим, діючи умисно, незаконно заволодівши автомобілем марки HYUNDAI моделі SONATA, державний номерний знак НОМЕР_2 , та поїхав у напрямку селища Магдалинівка Самарівського району Дніпропетровської області. Прибувши до вказаного населеного пункту, він залишив автомобіль на автодорозі по вул. Центральній біля автозаправки «Міка» в селищі Магдалинівка Самарівського району Дніпропетровської області, після чого з місця події зник.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в обсязі пред`явленого обвинувачення за ст. 289 ч. 2 КК України визнав повністю та суду пояснив, що він повертався 23.01.2025 додому та викликав таксі. На його виклик приїхав транспортний засіб марки HYUNDAI. Він сів на заднє пасажирське місце в автомобілі, під час руху він схопив водія обома руками за одяг та наказав водію зупинити транспортний засіб. Після чого водій, відчинивши передні двері, здійснив стрибок із автомобіля. Тоді він пересів на водійське місце та продовжив рух, поїхав у напрямку селища Магдалинівка Самарівського району Дніпропетровської області. Прибувши до селища Магдалинівка, він залишив автомобіль на автодорозі по вул. Центральній біля автозаправки «Міка» в селищі Магдалинівка Самарівського району Дніпропетровської області. У скоєному розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_4 не має, проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання за ст. 75 КК України не заперечує.

Прокурор, захисник та обвинувачений не заперечували проти розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілого. Тому суд на підставі ст. 325 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, можливість за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду для прийняття рішення, ухвалив про проведення судового розгляду без потерпілого.

Враховуючи свідчення обвинуваченого ОСОБА_4 , його повне визнання своєї винуватості, а також те, що він не оспорює фактичні обставини справи, зазначені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цихобставин, і не наполягає на дослідженні інших доказів по справі, то у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у його вчинені.

Згідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст вказаних обставин, добровільно визнає себе винним у незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаному з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, і роз`яснив йому, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він, захисник та прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини кримінального провадження доведені зібраними доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доведеними.

До таких фактичних обставин відносяться обставини щодо дати, часу, місця, способу здійснення кримінального правопорушення, форми вини, заподіяної шкоди.

Досліджена у судовому засіданні правова кваліфікація кримінального правопорушення відповідає дійсним обставинам скоєного діяння.

На підставі викладеного, суд визнає доведеним винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 ускоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 вперше притягається до кримінальної відповідальності, не становить високої небезпеки для суспільства, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, 2009 року народження, є військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період, на теперішній час продовжує проходити службу, не перебуває на обліку в медичних установах, з місця проживання характеризується позитивно, з місця служби характеризується позитивно, сам в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку, а також суд враховує те, що тяжких наслідків від злочину не настало.

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими і інші обставини, які не зазначені в частині першій ст. 66 КК України.

Як пом`якшуючі покарання обставини суд взяв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вперше притягається до кримінальної відповідальності, дав своїм діям належну оцінку і дійсно готовий понести передбачену законом відповідальність, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Санкцією ч. 2 ст. 289 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Тобто, вказана норма кримінального закону передбачає, поряд з основним, додаткове покарання, яке є альтернативним.

З урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у вигляді позбавлення волі без конфіскації майна.

Суд не застосовує додаткове покарання у вигляді конфіскації майна з огляду на те, що автомобіль повернуто власнику і потерпілий не має претензій до обвинуваченого, а також суд враховує ставлення обвинуваченого до вчиненого, те, що у скоєному розкаявся та засуджує свою поведінку.

Призначення покарання в такому необхідному та достатньому розмірі, на думку суду, разом з метою кари одночасно об`єктивно забезпечить досягнення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Разом з цим, враховуючи думку прокурора, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та зазначені вище дані про особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєного правопорушення, обставини, які пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Так, згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Іспитовий строк це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим і останній під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування. Значення іспитового строку полягає і в тому, що тільки протягом цього строку особа визнається судимою і за нею здійснюється контроль та соціально-виховна робота.

Іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до дотримання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд відповідно до ст. 76 КК України покладає на засудженого відповідні обов`язки.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, а також зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, суд приходе до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 є можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, який буде достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

На думку суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння, його наслідкам та особі винного.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

Речові докази: оптичний диск формату DVD-R з інформацією, наданою ПрАТ «Київстар», який міститься в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000023; оптичний диск формату DVD-R з інформацією, наданою ТОВ «Лайфсел», який міститься в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000023; транспортний засіб марки HYUNDAI моделі SONATA, державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому, - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_6 ; три змиви потожирової речовини з зовнішніх ручок дверей транспортного засобу, три змиви потожирової речовини з внутрішніх ручок дверей транспортного засобу, три змиви потожирової речовини з внутрішніх ручок відкривання дверей транспортного засобу, змиви потожирової речовини з рульового керма транспортного засобу, змиви потожирової речовини з руків`я важеля перемикання швидкостей, змиви потожирової речовини з важеля зміни положення переднього лівого сидіння, змиви потожирової речовини з кнопки увімкнення світла салону, мікрочастки з переднього лівого сидіння транспортного засобу, мікрочастки з заднього сидіння транспортного засобу, мікрочастки напольного килимка місця водія транспортного засобу, мікрочастки з лівого заднього пасажирського килимка транспортного засобу, мікрочастки з правого заднього пасажирського килимка транспортного засобу, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, - знищити.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Під час досудового розслідування та судового розгляду по кримінальному провадженні ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України та призначити йому покарання за даною статтею кримінального закону у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом зазначеного строку - 2 (двох) років він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На період проходження військової служби нагляд за поведінкою ОСОБА_4 здійснюється командиром військової частини, в якій останній проходить службу, а після звільнення з військової служби уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази: оптичний диск формату DVD-R з інформацією, наданою ПрАТ «Київстар», який міститься в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000023; оптичний диск формату DVD-R з інформацією, наданою ТОВ «Лайфсел», який міститься в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000023; транспортний засіб марки HYUNDAI моделі SONATA, державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому, - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_6 ; три змиви потожирової речовини з зовнішніх ручок дверей транспортного засобу, три змиви потожирової речовини з внутрішніх ручок дверей транспортного засобу, три змиви потожирової речовини з внутрішніх ручок відкривання дверей транспортного засобу, змиви потожирової речовини з рульового керма транспортного засобу, змиви потожирової речовини з руків`я важеля перемикання швидкостей, змиви потожирової речовини з важеля зміни положення переднього лівого сидіння, змиви потожирової речовини з кнопки увімкнення світла салону, мікрочастки з переднього лівого сидіння транспортного засобу, мікрочастки з заднього сидіння транспортного засобу, мікрочастки напольного килимка місця водія транспортного засобу, мікрочастки з лівого заднього пасажирського килимка транспортного засобу, мікрочастки з правого заднього пасажирського килимка транспортного засобу, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, - знищити.

На вирок може бути подана апеляція, з підстав передбачених ст. ст. 394, 395 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівській районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженим в той же термін, з дня вручення його копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1