ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/5308/21

Провадження № 11-кп/4820/418/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу прокурора Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000021, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 січня 2018 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Круті Броди Ярмолинецького району Хмельницької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частинами 1, 4 статті 358 КК України, та визнаний невинуватим і виправданий за частиною 3 статті 190 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2024 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частинами 1, 4 статті 358 КК України, на підставі частини 5 статті 74 КК України, статті 49 КК України від покарання звільнено у зв`язку з закінченням строків давності; визнано невинним у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 3 статті 190 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що це кримінальне правопорушення було вчинене обвинуваченим.

Зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 02.02.2021 по 03.02.2021, відповідно до частини 5 статті 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Відмовлено у задоволені цивільного позову Лісовогринівецької сільської ради до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Вирішено питання щодо речових доказів у порядку статті 100 КПК України.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , допомагаючи своєму сину ОСОБА_10 у здійсненні підприємницької діяльності в сфері будівництва на території Хмельницького району Хмельницької області, 31.10.2016 від імені ОСОБА_11 уклав з Лісовогринівецькою сільською радою Хмельницького району Хмельницької області, в особі сільського голови ОСОБА_12 , договір підряду №7/10 на виконання робіт щодо капітального ремонту будинку культури с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області.

У період часу з 31 жовтня 2016 року по 31 грудня 2016 року та з 31 грудня 2016 року по 16 червня 2017 року, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області, виконавши частину ремонтних робіт відповідно до договору підряду №7/10 від 31.10.2016 та додаткової угоди №1 від 30.12.2016 до договору підряду №7/10 від 31.10.2016, ОСОБА_8 умисно, використовуючи програмний комплекс АВК-5, призначений для автоматизованого випуску використовуваної у будівництві ресурсної вартісної документації, видав завідомо неправдиві офіційні документи шляхом їх посвідчення підписом, виконаним від імені ОСОБА_11 в графі «Підрядник» та печаткою ФОП « ОСОБА_13 » (син ОСОБА_13 ), в які вніс фактично невиконані роботи та невикористані матеріали.

Так, ОСОБА_8 підлягає кримінальній відповідальності за частиною 1 статті 358 КК України, оскільки своїми умисними діями вчинив підроблення іншого офіційного документа, який посвідчується громадянином-підприємцем і надає права, з метою використання його підроблювачем.

Окрім цього, ОСОБА_8 у період часу з 31 жовтня 2016 року по 31 грудня 2016 року та з 31 грудня 2016 року по 16 червня 2017 року, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у приміщенні Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, заздалегідь знаючи, що в Акті №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року форми КБ-2в від 02.12.2016, Акті №2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року форми КБ-2в від 27.12.2016, Довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 року форми КБ-3 від 02.12.2016, Довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 року форми КБ-3 від 27.12.2016, Акті №1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2017 року форми КБ-2в від 16.06.2017 та Довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2017 року форми КБ-3 від 16.06.2017 містяться недостовірні відомості щодо обсягу виконаних робіт та використаних матеріалів під час капітального ремонту будинку культури с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області, використав вказані офіційні документи шляхом подання їх на підпис сільському голові Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_12 .

За умисні дії, що виразилися у використанні завідомо підробленого документа ОСОБА_8 підлягає кримінальній відповідальності за частиною 4 статті 358 КК України.

Крім того, ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він будучи офіційно не працевлаштованим, допомагаючи своєму сину ОСОБА_13 у здійсненні підприємницької діяльності в сфері будівництва на території Хмельницького району Хмельницької області, з корисливих мотивів, в особистих інтересах, 31.10.2016, від імені ОСОБА_11 уклав з Лісовогринівецькою сільською радою Хмельницького району Хмельницької області, в особі сільського голови ОСОБА_12 , договір підряду №7/10 на виконання робіт щодо капітального ремонту будинку культури с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області, розташованого за адресою: вул. Мрачковського, 10, с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області, 30.12.2016, від імені ОСОБА_11 уклав додаткову угоду №1 до договору підряду №7/10 від 31.10.2016 та 14.06.2017, від імені ОСОБА_11 уклав додаткову угоду №2 до договору підряду №7/10 від 31.10.2016р. відповідно до яких, ОСОБА_14 зобов`язувався в межах договірної ціни 299962,80 грн., у строк з 31.10.2016 по 31.12.2017 виконати капітальний ремонт будинку культури с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а Лісовогринівецька сільська рада, в особі сільського голови ОСОБА_12 , прийняти по актах виконаних робіт за формою КБ-2в та оплатити вищевказані роботи.

Так, в період часу з 31 жовтня 2016 року по 29 грудня 2016 року, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи в с. Лісові Г ринівці Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_15 , перебуваючи в с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області, виконавши частину ремонтних робіт відповідно до договору підряду №7/10 від 31.10.2016 та додаткової угоди №1 від 30.12.2016 до договору підряду №7/10 від 31.10.2016р. діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння бюджетними коштами Лісовогринівецької сільської ради, використовуючи програмний комплекс АВК-5, призначений для автоматизованого випуску використовуваної у будівництві ресурсної вартісної документації, видав завідомо неправдиві офіційні документи шляхом їх посвідчення підписом, виконаним від імені ОСОБА_11 та печаткою ФОП « ОСОБА_13 », а саме Договірну ціну на капітальний ремонт будинку культури в с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області, що здійснюється в 2016 році, Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року форми КБ-2в від 02.12.2016, Акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року форми КБ- 2в від 27.12.2016, Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 року форми КБ-3 від 02.12.2016 та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 року форми КБ-3 від 27.12.2016, про виконання робіт та використання матеріалів під час капітального ремонту будинку культури с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області, розташованого за адресою: вул. Мрачковського, 10, с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області, в які вніс фактично невиконані роботи та невикористані матеріали, а саме: роботи: утеплення фасадів мінеральними плитами товщиною 100 мм. з опорядженням декоративним розчином за технологією «CTREZIT», площею 257,7 м2, вартістю 69058 гривень, установлення та розбирання зовнішніх металевих трубчастих інвентарних риштувань, висота риштувань до 16 м., площею 226 м2, вартістю 3192 гривні, утеплення фасадів мінеральними плитами товщиною 100 мм з опорядженням декоративним розчином за технологією «CTREZIT» стіни гладкі, площею 112,3 м2, вартістю 26466 гривень, установлення та розбирання зовнішніх металевих трубчастих інвентарних риштувань, висота риштувань до 16 м., площею 97 м2, вартістю 1370 гривень, улаштування плінтусів дерев`яних, довжиною 93,7 м., вартістю 2816 гривень; матеріали: дюбель 8x100 мм, 29 шт., вартістю 27 гривень, дюбелі для кріплення утеплювача на стінах, 2280 шт., вартістю 4186 гривень, клей СТ190, вагою 3133 кг., вартістю 23529 гривень, сітка скляна будівельна, марка СС-1, площею 279, 2 м2, вартістю 3147 гривень, ґрунтувальна фарба СТ16, вагою 40 кг., вартістю 1231 гривня, акрилова штукатурка СТ64, вагою 700 кг., вартістю 25829 гривень, фарба акрилова СТ42, вагою 124 кг., вартістю 6597 гривень, дюбель 8x100 мм, 11 шт., вартістю 10 гривень, дюбелі для кріплення утеплювача на стінах, 1020 шт., вартістю 1873 гривні, клей СТ190, вагою 1412 кг., вартістю 10604 гривні, сітка скляна будівельна, марка СС-1, площею 125,8 m2, вартістю 1418 гривень, завищивши таким чином обсяги виконаних робіт та використаних матеріалів на загальну суму 192 340 гривень.

В подальшому, в період з 01 листопада 2016 року по 30 грудня 2016 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, що по вул. Центральній, 4, с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння бюджетними коштами Лісовогринівецької сільської ради, особисто подав завідомо підроблені офіційні документи - Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року форми КБ-2в від 02.12.2016, Акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року форми КБ-2в від 27.12.2016р. Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 року форми КБ-3 від 02.12.2016 та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 року форми КБ-3 від 27.12.2016 замовнику робіт - Лісовогринівецькій сільській раді в особі сільського голови ОСОБА_12 , таким чином ввівши останнього в оману.

У свою чергу, Лісовогринівецький сільський голова ОСОБА_12 , не знаючи про фіктивність вказаних документів, сприймаючи вказані документи за достовірні, підписав їх, посвідчив гербовою печаткою сільської ради та видав платіжні доручення №2203 від 01.11.2016 та платіжне доручення №2208 від 28.12.2016, які подав до Управління Державної казначейської служби України у Хмельницькому районі Хмельницькій області, для оплати зазначених вище виконаних підрядних робіт.

Надалі, на підставі підроблених ОСОБА_8 - Акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року форми КБ-2в від 02.12.2016р. Акту №2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року форми КБ-2в від 27.12.2016, Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 року форми КБ-3 від 02.12.2016 та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 року форми КБ-3 від 27.12.2016 та на підставі платіжних доручень Лісовогринівецької сільської ради №2203 від 01.11.2016, №2208 від 28.12.2016, на рахунок ФОП ОСОБА_11 № НОМЕР_1 в ЛАТ КБ «Лриватбанк», Управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькому районі Хмельницькій області 04 листопада 2016 року за виконання капітального ремонту будинку культури с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області, розташованого за адресою: вул. Мрачковського, 10, с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області перераховано бюджетні кошти в сумі 179 978 грн. 40 коп., та 29 грудня 2016 року за виконання капітального ремонту будинку культури с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області розташованого за адресою: вул. Мрачковського, 10, с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області перераховано бюджетні кошти в сумі 97 629 гривень, всього на загальну суму 277607 гривень 40 копійок.

Таким чином, ОСОБА_8 , будучи офіційно не працевлаштованим, допомагаючи своєму сину ОСОБА_13 у здійсненні підприємницької діяльності в сфері будівництва на території Хмельницького району Хмельницької області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння бюджетними коштами Лісовогринівецької сільської ради, шляхом обману, який виразився у внесенні завідомо неправдивих відомостей в офіційні документи, на підставі договору підряду №7/10 від 31.10.2016, за виконання робіт щодо капітального ремонту будинку культури с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області та на підставі підроблених ним офіційних документів - Акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року форми КБ-2в від 02.12.2016, Акту №2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року форми КБ-2в від 27.12.2016, Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 року форми КБ-3 від 02.12.2016 та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт га витрат за грудень 2016 року форми КБ-3 від 27.12.2016 отримав бюджетні кошти в сумі 277607 гривень 40 копійок, що надійшли 04.11.2016 та 29.12.2016 на рахунок ФОП ОСОБА_11 № НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Приватбанк», при цьому, фактично провів ремонтні роботи по капітальному ремонту будинку культури с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області лише на суму 85267 гривень 40 копійок.

Таким чином шляхом обману ОСОБА_8 заволодів бюджетними коштами Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району у великих розмірах на загальну суму 192 340 гривень. Усього в результаті заволодіння бюджетними коштами ОСОБА_8 завдав Лісовогринівецькій сільській раді Хмельницького району Хмельницької області матеріального збитку на загальну суму 192 340 гривень.

Зазначені дії ОСОБА_8 кваліфіковані органом досудового розслідування за частиною 3 статті 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за частинами 1, 4 статті 358 КК України прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині визнання обвинуваченого невинуватим за частиною 3 статті 190 КК України у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, задовольнити цивільний позов Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням на суму 192 340 гривень. Стягнути процесуальні витрати.

На думку сторони обвинувачення, суд дійшов хибного висновку щодо відсутності у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення за частиною 3 статті 190 КК України, оскільки про умисел останнього на заволодіння бюджетними коштами вказує те, що ОСОБА_8 склав та подав до сільської ради документи з зазначенням завищених обсягів матеріалів та робіт. Окрім того, як зазначив сам обвинувачений, всі кошти перераховувалися на рахунок сина, його син надавав йому ці кошти для придбання матеріалів та розрахунків з майстрами, а отже фактично ОСОБА_8 мав реальну можливість розпоряджатися цими грошовими коштами.

У запереченнях на апеляцій скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_16 зазначає, що заволодіння ОСОБА_8 коштами не доведено, оскільки він лише виконував роботи, а кошти вкладалися у будівництво.

Висновок експерта від 11.12.2019 № 2367/2368/18-26/18-26 про проведення судової будівельно-технічної та економічної експертизи містить недопустимі докази, оскільки призначена неуповноваженою особою та у незаконний спосіб, а документи надані для проведення цієї експертизи отримані з порушенням норм кримінального процесуального законодавства; будівельно-технічна експертиза проводилася експертом ОСОБА_17 з порушенням Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

Довідка перевірки щодо законності використання бюджетних коштів, передбачених на виконання робіт з капітального ремонту будинку культури від 25.04.2018 отримана з порушенням норм КПК України;

Стверджує, що склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України, у діях ОСОБА_8 відсутній, оскільки відсутні ознаки шахрайства. Останній не привласнював собі майно та виконував зобов`язання ФОП ОСОБА_13 перед Лісогринівецькою сільською радою, а наявність у нього корисливого мотиву стороною обвинувачення не доведена.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, вважає, що вирок в частині визнання ОСОБА_8 не винуватим та виправданим за ч.3 ст.190 КК України підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Просив ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, задовольнити цивільний позов Лісогринівецької сільської ради до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням на суму 192 340 грн., а також стягнути процесуальні витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 10048 грн. (висновок експерта від 11.12.2019 за №2367/2368/18-26/18-26) та судової почеркознавчої експертизи у розмірі 3768,24 грн. (висновок експерта від 26.03.2020 за №1.1.-0054:20). В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Лісогринівецької сільської ради підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора та просив їх задовольнити.

Представник потерпілого ОСОБА_12 показав, що ремонт робився в 2015 році, технагляд все погодив, частково вже було утеплено, гроші за ремонт перераховували на рахунок, що був вказаний у договорі, Побутою були виконані роботи, до нього не було претензій.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 вимоги апеляційної скарги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні, вважали, що вирок суду є законним та обґрунтованим.

ОСОБА_8 наполягав, що він всі роботи виконав, платив зарплату своїм працівникам, закупав будівельні матеріали, але квитанції та накладні не збереглись, все було за кошторисом, тільки утеплювач за кошторисом мінеральні плити, а фактично пінопласт, він підписував акти виконаних робіт, технагляд прийняв всі роботи, він виконав всі роботи, до нього претензій не було. Він не заволодівав грошима, все вклав у будівництво.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, представника Лісогринівецької сільської ради, обвинуваченого та його захисника, частково дослідивши докази, допитавши обвинуваченого, представника потерпілого ОСОБА_18 , експертів ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги у її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Згідно зі статтею 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених діючим законодавством. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвалюючи вирок, суд, у відповідності до статті 368 КПК України, серед іншого повинен вирішити питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

В силу частини 3 статті 62 Конституції України, положень статті 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі вимог частини 1 пункту 3 статті 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Згідно з частиною 3 цієї статті обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з усталеною та широко розповсюдженою практикою Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати з сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (справи «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року тощо).

Відповідно до положень статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 92 КПК України закріплено, що обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України, визнав його невинуватим у вчиненні інкримінованого злочину та виправдав за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, визнавши його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частинами 1, 4 статті 358 КК України.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2024 року в частині визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частинами 1, 4 статті 358 КК України та звільнення його від покарання на підставі частини 5 статті 74 КК України, статті 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності ніким із учасників судового провадження не оскаржується, а тому відповідно до положень частини 1 статті 404 КПК України, фактичні обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення за ч.1, 4 статті 358 КК України, доведеність вини й кваліфікація злочинних дій у цій частині в апеляційному порядку не перевіряються.

Відповідно до частини 3 статті 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах поданої прокурором апеляційної скарги, задовольнивши клопотання прокурора, повторно дослідивши у судовому засіданні частину доказів цього кримінального провадження, допитавши обвинуваченого, експертів, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, об`єктивно дослідив обставини кримінального провадження в межах пред`явленого обвинувачення та докази сторін, в тому числі і сторони обвинувачення.

У відповідності до вимог пункту 1 частини 3 статті 374, пункту 3 частини 1 статті 373 КПК, на підставі безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів у цьому кримінальному провадження, колегія суддів уважає, що судом першої інстанції було обґрунтовано виправдано ОСОБА_8 за частиною 3 статті 190 КК України у зв`язку з за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Відповідальність за частиною 3 статті 190 КК України настає за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене в умовах воєнного чи надзвичайного стану, що завдало значної шкоди потерпілому.

Відповідно до статті 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції на підставі безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема показань обвинуваченого, представника потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадження, результатів проведених експертиз, інших письмових доказів, дійшов висновку, що на підтвердження винуватості ОСОБА_8 в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України стороною обвинувачення надано докази, які підтверджують підроблення іншого офіційного документа та використання завідомо підробленого документа за ч.1, 4 ст. 358 КК України, будь-які інші докази щодо отримання ОСОБА_8 грошових коштів від Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, перерахування на його рахунки даних коштів чи отримання особисто даних коштів відсутні, крім того, не представлено докази і мотиви дій ФОП ОСОБА_13 і його спільні дії із ОСОБА_8 в частині укладення договір підряду №7/10 на виконання робіт щодо капітального ремонту будинку культури с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області, додаткових угод, актах виконаних робіт за формою КБ-2в та оплати за вищевказані роботи та інших документів стороною обвинувачення не представлено.

У поданій апеляційній скарзі прокурор зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 показав суду, що дійсно підписав та подав до сільської ради акти приймання виконаних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати. Кошти перераховувались на рахунок його сина ОСОБА_13 , будь-якого зиску від цього обвинувачений не отримував, син надавав йому кошти на придбання матеріалів та розрахунок із майстрами та будівельниками. Проте прокурор зазначає, що судом не враховано того, що син обвинуваченого ОСОБА_13 надавав кошти ОСОБА_8 на придбання матеріалів та розрахунок із майстрами та будівельниками, тобто грошові кошти, які надходили на рахунок сина за використані матеріали та роботи, які придбавалися та виконувалися згідно договору підряду №7/10 від 31.10.2016 року. Відповідно, ОСОБА_8 мав реальну можливість розпорядження грошовими коштами, що залишилось поза увагою суду.

Колегія суддів вважає слушними доводи прокурора, що ОСОБА_8 діючи за дорученням свого сина - ФОП ОСОБА_13 , отримував від нього кошти для будівельних робіт: на придбання матеріалів та розрахунок із майстрами та будівельниками, мав реальну можливість розпорядження грошовими коштами.

Разом з тим, колегія суддів вважає недоведенимзаволодіння обвинуваченим ОСОБА_8 бюджетними коштами Лісовогринівецької сільської ради у великих розмірах шляхом обману (шахрайство).

При кваліфікації будь-якого кримінального правопорушення слід неухильно дотримуватися правил кримінально-правової оцінки вчиненого діяння особи шляхом встановлення юридично значущих кримінально-правових ознак, що собою становлять склад злочину, передбачений КК України, який складається з наступних елементів: суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт, об`єктивна сторона. Інакше, за відсутності хоча б одного з перерахованих елементів складу кримінального правопорушення злочинність такого діяння та кримінальна відповідальність особи виключаються.

Статтею 190 КК України передбачено кримінальну відповідальність за шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою. При цьому обман як спосіб шахрайства полягає в повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або у приховуванні відомостей про різноманітні обставини, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого. До вказаних обставин відносяться й такі, що стосуються певних подій, юридичних фактів, дій окремих осіб.

Як випливає зі змісту зазначеної норми кримінального закону та правозастосовної практики, отримання майна за умови виконання якого-небудь зобов`язання належить кваліфікувати як шахрайство в тому разі, коли винна особа в момент заволодіння цим майном мала на меті його присвоїти, а зобов`язання не виконувати.

Отже, обвинувачення особи у вчиненні шахрайства під час укладення договорів цивільно-правового характеру може мати місце при встановленні умислу особи на заволодіння майном у момент його отримання, а в іншому випадку мова йтиме про відсутність складу цього злочину та наявність цивільно-правових відносин між особами. Не виключені випадки, коли особа укладає той чи інший цивільно-правовий договір (кредитний, купівлі-продажу, оренди, комісії тощо) лише для того, щоб приховати справжній характер своїх дій, спрямованих на незаконне безоплатне заволодіння чужим майном. Як наслідок, має місце обман у намірах обман щодо тих цілей, на які планується використати майно, отримане на підставі цивільно-правового договору.

Вказану позицію висловив Верховний Суд у постанові від 29 жовтня 2020 року у справі № 725/6078/14-к, провадження № 516403км18.

Вказівка у ст.190 КК на вчинення дій стосовно чужого майна свідчить про те, що відповідальність за шахрайство пов`язана із встановленням усвідомлення винним факту заволодіння майном, яке належить іншій особі (чужим для нього), за відсутності законних підстав для того. При цьому усвідомлення винуватим, кому саме належить чуже для нього майно та на яких підставах, чи заволодіває він майном, увівши в оману власника або іншу особу, не є обов`язковим для встановлення ознак шахрайства.

З роз`яснень, що містяться у п.18 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 також вбачається, що отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, не виконуючи зобов`язання.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_8 , допомагаючи своєму сину ОСОБА_13 у здійсненні підприємницької діяльності в сфері будівництва на території Хмельницького району Хмельницької області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння бюджетними коштами Лісовогринівецької сільської ради, шляхом обману, який виразився у внесенні завідомо неправдивих відомостей в офіційні документи, на підставі договору підряду №7/10 від 31.10.2016, укладеного з Лісовогринівецькою сільською радою Хмельницького району Хмельницької області, в особі сільського голови ОСОБА_12 , за виконання робіт щодо капітального ремонту будинку культури с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області та на підставі підроблених ним офіційних документів - Акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року форми КБ-2в від 02.12.2016, Акту №2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року форми КБ-2в від 27.12.2016, Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 року форми КБ-3 від 02.12.2016 та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт га витрат за грудень 2016 року форми КБ-3 від 27.12.2016, отримав бюджетні кошти в сумі 277607 гривень 40 копійок, що надійшли 04.11.2016 та 29.12.2016 на рахунок ФОП ОСОБА_11 № НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Приватбанк», при цьому, фактично провів ремонтні роботи по капітальному ремонту будинку культури с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області лише на суму 85267 гривень 40 копійок. Таким чином, шляхом обману ОСОБА_8 заволодів бюджетними коштами Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району у великих розмірах на загальну суму 192 340 гривень.

Як встановлено в ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_13 не ухилявся від виконання зобов`язань згідно укладеного договору підряду №7/10 та виконував роботи щодо капітального ремонту будинку культури, що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (т.1 а/п 49, 59-60), локальним кошторисом на будівельні роботи №2-1-1 станом на 20.10.2016 (т.1 а/п 51-55), довідкою про загальновиробничі витрати на будову (т.1 а/п 56, 76), актами приймання виконаних будівельних робіт (т.1 а/п 61-68), які підписані головою Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_8 .

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_12 показав, що ніяких претензій щодо виконаних робіт до ОСОБА_8 не було.

Для вирішення суттєвих питань щодо об`єму виконаної роботи та оцінки її вартості у даному кримінальному провадженні була призначена судова будівельно-технічна експертиза.

Згідно висновку експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної та економічної експертизи №2367/2368/18-26 від 11 грудня 2019 року фактично виконані ФОП ОСОБА_13 роботи не відповідають роботам, які вказані в актах виконаних робіт форми КБ-2в за грудень 2016 та червень 2017 року по об?єкту «Капітальний ремонт будинку культури в с. Лісові Гринівці, Хмельницького району Хмельницької області». Різниця між фактично виконаними ФОП ОСОБА_13 роботами та роботами, які вказані в актах виконаних робіт форми КБ-2в за грудень 2016 та червень 2017 року по об?єкту «Капітальний ремонт будинку культури в с. Лісові Гринівці, Хмельницького району складає 192 340 грн.

Вартість виконаних робіт ФОП ОСОБА_13 , що заактовані в актах виконаних робіт форми КБ-2в за грудень 2016 та червень 2017 року по об?єкту «капітальний ремонт будинку культури в с. Лісові Гринівці, Хмельницького району Хмельницької області», який можливо встановити, становить 246946 грн. (двісті сорок шість тисяч дев`ятсот сорок шість гривень) прямих витрат. Вартість фактичного обсягу виконаних робіт ФОП ОСОБА_13 , робіт по об?єкту «капітальний ремонт будинку культури в с. Лісові Гринівці, Хмельницького району Хмельницької області», який можливо встановити шляхом проведення огляду без застосування руйнівних методів становить 54606 грн. (п`ятдесят чотири тисячі шістсот шість гривень коп.) в прямих витрат (т.1 а/п 122-135).

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги прокурора зазначали, що не погоджуються з таким висновком експерта за результати проведеної судової будівельно-технічної експертизи №2367/2368/18-26 від 11 грудня 2019 року та не визнають його як належний доказ у справі, оскільки на думку сторони захисту він не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно з частиною 2 статті 84 КПК процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Частиною 1 статті 69 КПК України встановлено, що експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України "Про судову експертизу" на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань. Експерт зобов`язаний особисто провести повне дослідження й дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому запитання, а в разі необхідності роз`яснити його, прибути до суду і дати відповіді на запитання під час допиту (пункти 1, 2 частини 5 статті 69 КПК).

Відповідно до частини 1 статті 101 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Висновок експерта за результати проведеної судової будівельно-технічної експертизи №2367/2368/18-26 від 11 грудня 2019 року було повторно досліджено в ході апеляційного розгляду та з`ясовано, що при проведені експертизи експертом проведена вибірка внесених ФОП ОСОБА_13 у акти приймання виконаних будівельних робіт обсягів заактованих будівельних робіт. Експертом було проведено огляд на об`єкті «капітального ремонту будинку культури в с. Лісові Гринівці Хмельницького району, Хмельницької області», де встановлено обсяги фактично виконаних робіт без застосування руйнівних методів.

Таким чином, експертами встановлено, що фактично виконані ФОП ОСОБА_13 роботи не відповідають роботам, які вказані в актах виконаних робіт форми КБ-2в за грудень 2016 та червень 2017 року по об?єкту «Капітальний ремонт будинку культури в с. Лісові Гринівці, Хмельницького району Хмельницької області». Різниця між фактично виконаними ФОП ОСОБА_13 , роботами та роботами, які вказані в актах виконаних робіт форми КБ-2в за грудень 2016 та червень 2017 року по об?єкту ««Капітальний ремонт будинку культури в с.Лісові Гринівці, Хмельницького району Хмельницької області» наведена в таблиці №4 Висновку.

Вартість виконаних робіт ФОП ОСОБА_13 , що заактовані в актах виконаних робіт форми КБ-2в за грудень 2016 та червень 2017 року по об?єкту «капітальний ремонт будинку культури в с. Лісові Гринівці, Хмельницького району Хмельницької області», який можливо встановити, становить 246946 грн. (двісті сорок шість тисяч дев`ятсот сорок шість гривень) прямих витрат. Вартість фактичного обсягу виконаних робіт ФОП ОСОБА_13 , робіт по об?єкту «капітальний ремонт будинку культури в с. Лісові Гринівці, Хмельницького району Хмельницької області», який можливо встановити шляхом проведення огляду без застосування руйнівних методів, становить 54606 грн. (п`ятдесят чотири тисячі шістсот шість гривень) прямих витрат.

Відповідно до ч.7 ст.101 КПК України кожна сторона має право звернутися до суду з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку.

За приписами ч.1 ст.356 КПК України за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку.

Отже, залежно від обставин конкретного кримінального провадження, необхідність виклику експерта покладається на розсуд суду, який має право, а не обов`язок його викликати. Допит експерта спрямований на роз`яснення термінології, окремих формулювань, з`ясування методу дослідження, уточнення компетенції експерта, пояснення розбіжностей між обсягом поставлених питань і висновками експерта, на з`ясування суперечностей між висновком та іншими доказами або між декількома висновками, які проводилися щодо одного й того ж предмета чи питання дослідження.

Касаційний кримінальний суд, неодноразово зазначав, що виходячи з вимог до повноти, обґрунтованості та зрозумілості висновку експерта, експерт підлягає допиту у разі небезпідставних сумнівів у обґрунтованості, або у разі не чіткості та не повноти його висновку. За відсутності такого підґрунтя у суду відсутній обов`язок викликати та допитати експерта.

Під час судового засідання 08 жовтня 2024 року прокурором ОСОБА_20 було заявлено та колегією суддів задоволено клопотання про допит експертів, які проводили судову будівельно-технічну експертизу - ОСОБА_21 та ОСОБА_17 , для роз`яснення висновку експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи №2367/2368/18-26 від 11 грудня 2019 року.

У судовому засіданні експерт ОСОБА_17 показав, що судова будівельно-технічної експертизи проводилась на основі поданих ФОП ОСОБА_13 актів приймання виконаних робіт та співвідношення до фактично виконаних робіт на об`єкті.

Обсяг фактично виконаних робіт встановлювався експертом шляхом проведення огляду без застосування руйнівних методів, при цьому пояснив суду, що обсяг робіт, які неможливо встановити без застосування руйнівних методів при загальній оцінці ним не враховувався. У випадку застосування руйнівного методу експертизи, вартість виконаних будівельних робіт відрізнялась би від тієї, яка зазначена у висновку проведеної судової будівельно-технічної експертизи №2367/2368/18-26 від 11 грудня 2019 року.

Крім того, експерт зазначив, що виконавцем робіт було порушено Вимоги ДБН В.2.6-33:2008 Конструкції зовнішніх стін із фасадною теплоізоляцією. Вимоги до проектування, улаштування та експлуатації 5.33 Конструкції фасадної теплоізоляції з опорядженням штукатуркою або дрібноштучними виробами (клас А) при застосуванні теплової ізоляції груп горючості ГІ, Г2, згідно з класифікацією ДБН В. 1.1-7 та штукатурки або дрібноштучних виробів із негорючих матеріалів та матеріалів Г1 можуть застосовуватися для багатоповерхових будинків з умовною висотою Н ? 26,5 м, за винятком дитячих дошкільних закладів, навчальних закладів та лікувальних закладів згідно з ДБН В.2.2-3, ДБН В.2.2-4, ДБН В.2.2-10 та будинків І ступеня вогнестійкості, будинків ІІ та III ступенів вогнестійкості культурно-видовищних закладів, закладів дозвілля.

Тобто, при утепленні культурно-видовищних закладів пінополістерол не застосовують, тому що, пінополістерольні плити є слабогорючими. Негорючими є виключно мінераловатні плити. В зв`язку з цим виконані ОСОБА_8 роботи з утеплення фасаду та застосований матеріал зараховані за нульове виконання, так як на даному об`єкті застосований пінополістерол, а не мінераловатні плити, які заактовані в актах виконаних будівельних робіт.

Експерт підтвердив, що роботи по утепленню будівлі виконані, використані матеріали, але з урахуванням наведеного, що пінополістерол не може застосовуватись, вартість цих робіт не враховувалась, визначена, як нульова. При цьому експерт не зміг сказати скільки коштувало виконання цих робіт та витрачені матеріали, оскільки ним не робилися розрахунки їх вартості. А також експерт не визначав різницю у вартості при застосуванні при будівництві пінополістерольних плит від вартості мінераловатних плит.

Експерт ОСОБА_21 при повторному допиті у судовому засіданні підтвердила висновки Довідки перевірки щодо законності використання бюджетних коштів, передбачених на виконання робіт з капітального ремонту будинку культури в с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області в 2016 році Лісогринівецькою селищною радою щодо завищення обсягу та вартості виконаних будівельних робіт при проведенні капітального ремонту будинку культури в с. Лісові Гринівці Хмельницької області з урахуванням висновків будівельно-технічної експертизи підтверджуються на суму 192340,00 грн. (сто дев`яносто дві тисячі триста сорок гривень 00 копійок) прямих витрат.

Таким чином, дослідивши висновок експерта від 16 травня 2022 року № 12-14/24-КР/22 та допитавши експертів ОСОБА_19 та ОСОБА_17 , суд дійшов висновку, що такий висновок не може бути належним та допустимим доказом заволодіння ОСОБА_8 бюджетними коштами Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району у великих розмірах на загальну суму 192 340 гривень, через неповноту його змісту.

Зокрема зі слів допитаних експертів у даному висновку не враховані ті виконані будівельні роботи та їх вартість, які неможливо оглянути шляхом огляду без застосуванні руйнівних методів. Також, оскільки виконавцями робіт при утеплені фасаду об`єкту використано пінополістерольні плити, які заборонені при утеплені культурно-видовищних закладів, замість мінераловатних плит, експертами при проведені експертизи також не враховано фактичного обсягу та вартості інших актованих виконаних робіт та матеріалів, таких як дюбелі 8х100мм, дюбелі для кріплення утеплювача на стінах, клей СТ190, сітка скляна будівельна (марка СС-1), ґрунтувальна фарба СТ16, акрилова штукатурка СТ64, фарба акрілова СТ42, установлення та розбирання зовнішніх металевих трубчастих інвентарних риштувань, висота риштувань до 16м.

З огляду на встановлене такий висновок будівельно-технічної експертизи щодо завищення обсягу та вартості виконаних будівельних робіт при проведенні капітального ремонту будинку культури в с. Лісові Гринівці Хмельницької області, що підтверджуються на суму 192340,00 грн. (сто дев`яносто дві тисячі триста сорок гривень) прямих витрат, не може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України та наявність у його діях умислу у заволодінні бюджетними коштами на вказану суму, оскільки такий висновок експерта не визначає реальну суму вартості виконаних ОСОБА_8 будівельних робіт, а також експертами не досліджувалось питання різниці у вартості виконаних ОСОБА_8 робіт по утепленню із використанням пінополістерольних плит від вартості цих робіт при використанні мінераловатних плит, як зазначено в актах виконаних робіт.

Інших належних та допустимих доказів заволодіння ОСОБА_8 бюджетними коштами Лісовогринівецької сільської ради у великих розмірах, стороною обвинувачення не надано, тому колегія суддів, дотримуючись принципу презумпції невинуватості та стандарту доведення вини "поза розумним сумнівом", вважає, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б без жодного "розумного сумніву" підтвердили наявність у ОСОБА_8 умислу на заволодіння бюджетними коштами Лісовогринівецької сільської ради у великих розмірах шляхом обману (шахрайство).

Серед засад кримінального провадження суди мають приділяти особливу увагу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до частини 1 статті 17 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно з якою «доказування, зокрема, має випливати зі сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Зазначене вище у своїй сукупності спростовує апеляційні доводи прокурора про достатність доказів для доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину за ч.3 ст.190 КК України, аналіз наявних у кримінальному провадженні доказів не впливає на висновки колегії суддів за результатами апеляційного розгляду скарги прокурора, оскільки, як було встановлено в ході судового розгляду, судом першої інстанції було обґрунтовано виправдано ОСОБА_8 за частиною 3 статті 190 КК України у зв`язку з за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим через відсутність доказів на підтвердження його умислу на заволодіння бюджетними коштамиЛісовогринівецької сільської ради Хмельницького району шляхом обману, а також належних доказів про розмір бюджетних коштів, у заволодіння якими обвинувачується ОСОБА_8 , а самеу великих розмірах.

Апеляційний суд, перевіряючи обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора на підставах неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження приходить до висновку, що суд першої інстанції у своєму рішенні навів докладні мотиви і не допустив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили повно і всебічно розглянути справу та дати правильну оцінку вчиненому.

Тоді як, згідно вимог ч.2 ст.411 КПК України вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

З огляду на наведене, колегія суддів визнає безпідставними доводи прокурора про необґрунтованість виправдувального вироку, невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування виправдувального вироку. Судом першої інстанції матеріальний закон застосований правильно, винесено законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при постановленні виправдувального вироку, які були би підставою для його скасування, не встановлено.

Тож, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування виправдувального вироку щодо ОСОБА_8 та ухвалення нового обвинувального вироку, оскільки суд першої інстанції цілком вмотивовано й обґрунтовано визначив підстави для ухвалення виправдувального вироку за частиною 3 статті 190 КК України щодо ОСОБА_8 , у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, під час апеляційного розгляду не встановлено доказів на спростування цього висновку суду першої інстанції.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Хмельницької окружної прокуратури залишити без задоволення.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2