Житомирський апеляційний суд
Справа №274/8184/24 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко
Номер провадження №11-сс/4805/141/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №274/8184/24 за апеляційною скаргою прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.02.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області. Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- заборонити підозрюваному ОСОБА_7 цілодобово залишати житло за місцем реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;

- не залишати житло, в якому він зареєстрований та проживає ( АДРЕСА_1 ), без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування з потерпілою та свідками у цьому ж кримінальному провадженні.

Обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді, покладаються на підозрюваного до 03 квітня 2025 року включно.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постанови нову, якою задовольнити клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0001031 від 11.10.2024 за підозрою ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.4 ст.301, ч.1 ст.301-1 КК України КК України та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб без визначення розміру застави. При цьому, вважає, що наразі на стадії розслідування та збирання доказів існують ризики для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_7 вчинив умисні злочини, а саме: вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи ( ч. 2 ст. 156 КК України), за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; умисному одержанні доступу до дитячої порнографії з використанням інформаційно-телекомукаційних систем та її зберіганні без мети збуту і розповсюдження ( ч. 1 ст. 301-1 КК України), за яке передбачене покарання позбавлення волі на строк від двох до шести років, примушування неповнолітньої особи до участі у створенні відеопродукції порнографічного характеру (ч. 4 ст. 301 КК України в редакції від 04.03.2015 року) за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, існує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки виходячи із характеру та ступеня тяжкості кримінального правопорушення, міри покарання, яка загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винуватим він може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду. Також підозрюваний ОСОБА_7 не має стійких сформованих соціальних зав`язків, які б могли його утримувати за місцем проживання, оскільки він розлучений, сім`ї не має, проживає одиноко, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, не працює, що також свідчить про наявність ризиків в цій частині. Крім того існує ризик впливу на потерпілу у даному кримінальному провадженні з метою зміни нею своїх показів та уникнення кримінальної відповідальності, так, на даний час ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину проти статевої недоторканості малолітньої особи, а також проти громадського порядку та моральності. Потерпілою від вказаних злочинів на момент їх вчинення була малолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка звернулась до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області з приводу вчинення відносно неї кримінального правопорушення ОСОБА_7 . Крім того, на даний час підозрюваний ОСОБА_7 ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, йому відомі відомості про місце її проживання, враховуючи характер, ступінь суспільної небезпечності та ступінь тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , міру покарання, яка йому загрожує у разі визнання винуватим, може здійснювати незаконний тиск на потерпілу ОСОБА_9 , шляхом психологічного впливу, з метою зміни показів останньою. Окрім того, існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_7 може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, так як маючи доступ за місцем проживання до мережі інтернет може продовжувати отримувати доступ до дитячої порнографії.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відмовляючи у застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувавши запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням відповідних обов`язків, дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як убачається з матеріалів провадження №274/8184/24, в провадженні СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0001031 від 11.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 cт.156, ч.4 ст.301, ч.1 ст.301-1 КК України.

В межах цього провадження, 31.01.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 cт.156, ч.4 ст.301 (в редакції 04.03.2015), ч.1 ст.301-1 КК України.

Старша слідча СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 звернулась до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 cт.156, ч.4 ст.301, ч.1 ст.301-1 КК України.

Наявні у провадженні докази, також на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_7 міг вчинити вище зазначені кримінальні правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що при застосуванні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею враховано тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, фактичні обставини його вчинення, суспільну небезпечність, тощо.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено, що прокурором не доведено необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу суд має врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, відомості про особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, обставини досудового розслідування.

При цьому, не залишено поза увагою слідчого судді і дані характеризуючі особу підозрюваного, зокрема, те, що останній має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за яким проживає, починаючи з 14.06.1989 р. по теперішній час, є інвалідом 1-ї групи, пересувається на інвалідному візку, потребує стороннього догляду, з 2014 року у його користуванні відсутній автомобіль, яким він міг пересуватися, має посередні характеристики, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Вище зазначене підтверджено і в суді апеляційної інстанції.

Слід взяти до уваги і те, що підозрюваний самостійно з`явився до суду для розгляду клопотання, приймав безпосередню участь в апеляційному суді (дистанційно), тобто дотримується належної процесуальної поведінки, у тому числі й визначеного слідчим суддею процесуального обов`язку - прибувати за викликом до суду. Доказів протилежного суду апеляційної інстанції органом обвинувачення не надано.

В свою чергу, частиною 1 ст.181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Відповідно до ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя, дав належну оцінку усім доводам викладених в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно прийшов до висновку про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу, що сам по собі факт наявності підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ймовірність призначення суворого покарання, за відсутності доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України, не свідчить про неефективність запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З огляду на об`єктивно існуючі обставини справи (провадження), цілодобовий домашній арешт буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначають слідчий, прокурор та забезпечить виконання підозрюваним покладених процесуальних обов`язків.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням обов`язків визначених ст.194 КПК України, оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують достатність такого виду забезпечення кримінального провадження, який на цьому етапі кримінального провадження є найбільш дієвим для підозрюваного.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та достатні гарантії його явки в суд (орган досудового слідства), забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.02.2025, якою застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, з покладанням відповідних процесуальних обов`язків, до 03 квітня 2025 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :