Справа № 944/1979/25
Провадження №1-кс/944/288/25
17.04.2025 рокум.Яворів
Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.04.2025 о 04:30 год. надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на МПП «Грушів», під час проходження прикордонного контролю надав неправомірну вигоду у розмірі 200 доларів США та 200 євро старшому зміни прикордонних нарядів за вирішення питання щодо безперешкодного пропуску через державний кордон України.
Вказані вилучені купюри визнано речовими доказами у межах даного кримінального провадження.
З огляду на те, що вищевказані документи самі по собі або в сукупності з іншими речами та документами мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та не становлять собою і не включають до себе речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю, просить накласти арешт на вищевказані речові докази.
Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, скерувала на адресу суду заяву, у якій просить клопотання розглядати без її участі. Клопотання підтримує, підстав для відводу слідчого судді не має.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Як вбачається з вимог ч.1 ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.40 КПК України, слідчий уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій.
Постановою слідчого СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 від 16.04.2025 вилучені протоколом огляду місця події грошові кошти визнані речовими доказами у межах даного кримінального провадження.
Клопотання слідчого про арешт майна подано з додержанням вимог ст.171 КПК України.
Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Правовою підставою арешту майна є ухвала слідчого судді або суду. Це положення обумовлено вимогою ст.41 Конституції України, яка передбачає виключно судовий порядок позбавлення права власності.
Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним ч.2 ст.167 КПК України.
Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею у відповідності до вимог ч.1 ст. 172 КПК України.
Зважаючи на викладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, слідчий суддя переконаний, що для ефективного проведення розслідування існує потреба у збереженні речових доказів у даному кримінальному провадженні, які самі по собі та в сукупності з іншими речами мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та встановлення істини по суті. Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження щодо майна будь-якої особи є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків.
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що є ризики того, що використання вищевказаних грошових коштів, які є предметом злочину, власником чи іншими користувачами може призвести до їх зміни, втрати, а також знищення слідів, які містять на собі вказані купюри, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та встановленню істини по суті, а також унеможливить їх подальшої спеціальної конфіскації, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання задовольнити та накласти арешт на грошові кошти.
На підставі викладеного, керуючисть ст.ст.98-100, 107, 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя,
Виконання даної ухвали доручити старшому слідчому СВ Яворівського РВП ГУ НП України у Львівській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 .
Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору та іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала підлягає до негайного виконання .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення відповідно до п. 9 частини 1 ст.309, ст.395 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1