ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2025 р. Справа № 597/1870/24

Заліщицький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Торської І.В.

за участю секретаря судового засідання Лопушняк З.П.

прокурора Голоден Д.І.

обвинуваченого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000168 від 01.11.2024 року, про обвинувачення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, військовозобов`язаного, в силу ст.89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 Кримінального кодексу України

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2024 року Заліщицьким районним судом Тернопільської області, за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №118687 від 27.08.2024 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесено постанову у справі №597/1352/24, яка набрала законної сили 24.09.2024 року, та відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмір 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів на 1 (один) рік.

Однак, ОСОБА_1 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, ухилився від виконання постанови суду, що набрала законної сили, 01 листопада 2024 року о 02 годині 40 хвилин керував транспортним засобом «ВАЗ 21074», р.н. НОМЕР_1 , та рухався по вулиці Маковея, що в м.Заліщики, Чортківського району, Тернопільської області, де був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, та, відповідно, стосовно ОСОБА_1 працівниками ВП №4 (м.Заліщики) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №3385235 від 01.11.2024 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, а також складено протокол про адміністративне правопорушення від 01.11.2024 року за №163578 серії ЕПР1 вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Отже, ОСОБА_1 01 листопада 2024 року вчинив умисні дії, спрямовані на умисне невиконання рішення суду, яким його позбавлено права керування транспортними засобами.

Умисні дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.382 КК України умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 Кримінального кодексу України, визнав, щиро розкаюється.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_1 повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 Кримінального кодексу України, згідно обвинувального акту, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ч.1 ст.382 Кримінального кодексу України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінальних правопорушень, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_1 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_1 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_1 , у відповідності до ст.67 КК України, не встановлені.

При призначенні ОСОБА_1 покарання суд, ураховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до не тяжких, обставини вчинення правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який приходить до висновку, що останньому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкціями ч.1 ст.382 КК України, оскільки саме таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Разом з тим, ураховуючи дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому, що свідчить про усвідомлення ним протиправності своїх діянь, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд доходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 положення ч.1 ст.75 КК України й звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покласти обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

На переконання суду, таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.349, 370, 374 КПК України, ст.ст.50, 65, 66, 67, 75, 76 КК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, та призначити йому покарання за даною статтею у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст.76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_1 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: два оптичні DVD-R диски марки «ALERUS» з відео файлами, VID40F-00-0003, NO1350-002998, VID42F-00-0004, VID42F-00-0005, VID42F-00-0006, VID41F-00-0007 та два оптичні DVD-R диски марки «ALERUS» з відео файлами, NO1050-002991, NO1150-002992, NO1350-002994, VID2528, VID52F-00-0159, VID53F-00-0160, VID53F-00-0161, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження №0000168, надалі зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя І.В. ТОРСЬКА