Справа № 181/456/25
Провадження № 1-кс/185/202/25
04 березня 2025 року м.Павлоград
Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначає, що 07 лютого 2025 року, близько 07:00 год. до ВП № 2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення, про те, що за межами населеного пункту с. Іванівка, Синельниківського району, Дніпропетровської області, покінчив життя самогубством шляхом пострілу в голову з автоматичної зброї військовослужбовець в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель: АДРЕСА_1 . Труп ОСОБА_5 , направлено для проведення СМЕ до Павлоградського районного відділення «ДСУ» ДОБ «СМЕ».
07 лютого 2025 року під час проведення огляду місця подій, а саме військового намету, розташованого за межами населеного пункту с. Іванівка, Синельниківського району, Дніпропетровської області, було виявлено та вилучено наступні предмети: автомат АКСМ № НОМЕР_1 , поміщений до картонного ящика, та опечатано липкою стрічкою з біркою № 1, магазин, який було вилучено та поміщено до спеціального пакету PSP 3036864, 26 предметів схожих на патрони калібру 7.62 мм, які було поміщено до спец пакету РІС 2218203, 1 (один) предмет схожий патрон калібру 7.62 мм, який було поміщено до спец пакету CRI 1160204.
Відповідно до накладної № 431 на видавання (здавання) військового майна у військовій частині НОМЕР_2 , автомат АКСМ № НОМЕР_1 , патрони калібру 7,62 мм, належать військовій частині НОМЕР_2 та згідно з «Книгою видачі зброї та боєприпасів 1 артилерійської батареї військової частини НОМЕР_2 », автомат АKCM 3 серійним номером № НОМЕР_1 , було видано ОСОБА_5 в користування.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 цієї статті у випадку, передбаченому пунктом 1, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно до ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені речі та документи, що відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження і таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 110, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на:
-автомат АКСМ № НОМЕР_1 , який належить військовій частині НОМЕР_2 ;
-магазин, який належить військовій частині НОМЕР_2 та поміщено до спеціального пакету PSP 3036864;
-26 предметів схожих на патрони калібру 7.62 мм, які належать військовій частині НОМЕР_2 та поміщені до спец пакету РІС 2218203;
-1 (один) предмет схожий на патрон калібру 7.62 мм, який належить військовій частині НОМЕР_2 та було поміщено до спец. пакету CRI 1160204.
Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1