Справа № 135/1574/24
Провадження № 1-кп/135/45/25
ВИРОК

Іменем України

27.03.2025 Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000196, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слобода Шаргородська Шаргородського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, військовозобов`язаного, із професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29.10.2024 о 10 год. 30 хв в м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «Ford» моделі «Mustang Mach-E», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по асфальтованому сухому дорожньому покриттю проїзної частини по вулиці Петра Кравчика зі сторони перехрестя вулиць Петра Кравчика та Енергетиків до перехрестя вулиць Петра Кравчика та Будівельників м.Ладижин Гайсинського району Вінницької області. Під`їжджаючи до перехрестя вулиць Петра Кравчика та Будівельників м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, ОСОБА_4 , діючи необережно, в порушення вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» (розділ 33 «Дорожні знаки») та пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - Правила дорожнього руху), будучи не уважним, не стежачи за дорожньою обстановкою, маючи об`єктивну можливість запобігти настанню дорожньо-транспортної пригоди, не переконався у безпеці своїх дій, почав здійснювати проїзд через вказане перехрестя, де в правій смузі руху по вул. Будівельників м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області допустив зіткнення із технічно-справним автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Passat B4», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який проїжджав перехрестя по вул. Будівельників зі сторони перехрестя вулиць Наконечного та Будівельників м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, та в подальшому відбулось зіткнення автомобіля марки «Ford» моделі «Mustang Mach-E» державний номерний знак НОМЕР_1 із автомобілем марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito» державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , який в цей час стояв перед вказаним перехрестям зі сторони перехрестя вулиць Процишина та Петра Кравчика м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, яка є наслідком кримінально-протиправних дій водія ОСОБА_4 , водію автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Passat B4» державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді важкої закритої тупої травми грудей з лівобічними пошкодженнями ребер по заднє-підпахвинній, середньо-лопаточній лініях зі зміщенням до біляхребетової, з пошкодженням пристінкової плеври, тканини легенів, лівобічним гемопневматорексом; синці, садна в ділянках обличчя, верхніх і нижніх кінцівок, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння, та які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_6 11.11.2024, а також спричинені тілесні ушкодження пасажиру автомобіля марки «Mercedes-Benz», моделі «Vito», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_8 , у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця, різаних ран обличчя, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я до 21 дня.

В даній дорожній ситуації дії водія ОСОБА_4 регламентувалися вимогами пункту дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» (розділ 33 «Дорожні знаки») та пункту 16.11 Правил дорожнього руху, відповідно до якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Належним виконанням вимог пункту дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» (розділ 33 «Дорожні знаки») та пункту 16.11 Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти зіткненню, а його дії знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винність у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому. Суду показав, що того дня 29 жовтня близько 11 години їхав автомобілем «Mustang Mach-E» від Ладижинського технікуму, де навчається, додому. Виїхав на перехрестя по вул. П.Кравчика, мав рухатись прямо. Вказав, що він розумів, що був на другорядній дорозі, бачив відповідний знак, що потрібно дати дорогу. Чекав доки зліва проїде автомобіль який прибирає дорогу. Навпроти нього їхав автомобіль «MercedesVito», який зупинився на перехресті. Він поїхав, швидкість його автомобіля була невелика, зрозумів, що справа є автомобіль, і в цей момент відбулось зіткнення. Вказав, що не помітив, що є ще одна смуга руху за алеєю. Автомобіль «Volkswagen Passat» вдарив його автомобіль в правий бік, а саме в районі правого переднього колеса, внаслідок чого його автомобіль вдарився в «MercedesVito». Від удару водія автомобіля «Volkswagen», який не був пристебнутий, викинуло з автомобіля через двері. Він вийшов з автомобіля, побачив, що водій автомобіля «Volkswagen Passat» лежить біля автомобіля «Mercedes». Дістав телефон, щоб викликати швидку, зрозумів, що перехожі пішоходи викликали швидку допомогу. Потім їх забрали в лікарню, де здали аналізи, всі були тверезі. Вказав, що постраждав також пасажир автомобіля «MercedesVito», а він сам отримав забій. Зазначив, що надавав допомогу на лікування ОСОБА_6 .. Потім син потерпілого сказав, що ОСОБА_6 помер. Він відшкодував витрати, що були понесені на поховання, на пам`ятник, за пошкоджений автомобіль. Також відшкодував і шкоду власнику автомобіля «MercedesVito». Зазначив, що потерпілий не має до нього матеріальних претензій. Він співчуває родичам померлого, жалкує про вчинене.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними, за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі та обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

У пунктах 20 та 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, те, що за місцем проживання компрометуючих матеріалів щодо нього не надходило, є студентом ВСП «Ладижинський фаховий коледж ВНАУ», за місцем навчання характеризується позитивно, одружений, має на своєму утриманні двох малолітніх дітей, має двох непрацездатних батьків, зокрема, матір з інвалідністю другої групи. Обвинувачений на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття. Що підтверджується послідовною позицією обвинуваченого по визнанню своєї провини як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні, в якому він неодноразово вказував, що жалкує про вчинене, вибачався перед потерпілим. Про щире каяття обвинуваченого свідчить також його повне й безумовне визнання завданої злочином матеріальної шкоди, що підтверджується його показами про те, що він надавав кошти для лікування ОСОБА_6 , повністю компенсував завдану матеріальну шкоду, що визнається потерпілим, та підтверджується його заявою про відсутність претензій майнового характеру та відшкодування майнової шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Суд враховує й думку потерпілого, висловлену в поданій суду заяві, згідно якої вказав, що шкода йому ОСОБА_4 відшкодована, претензій до нього не має.

Суд враховує також і матеріали досудової доповіді, із висновку якої зазначено, зокрема, що органом пробації встановлено низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, низький рівень небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить небезпеки для суспільства. Виконання покарання у громаді можливе за умови нагляду та здійснення соціально-виховних заходів з боку органу пробації. Вважали доцільним в разі звільнення від відбування покарання покласти на правопорушника обов`язок передбачений ч. 3 ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, характер та мотиви допущених порушень правил дорожнього руху та наслідки, що настали, ставлення обвинуваченого до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, стан здоров`я обвинуваченого, наявні відомості про сімейний та майновий стан, відшкодування матеріальної шкоди, відсутність в матеріалах справи відомостей про те, що раніше він притягувався до відповідальності за порушення правил дорожнього руху, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. При цьому, в даному конкретному випадку вважає за можливе, виправлення останнього в умовах без ізоляції від суспільства, а відтак знаходить правові підстави для його звільнення від відбування вказаного покарання з випробуванням на підставі правил ст. 75 КК України, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нового кримінального правопорушення.

При цьому, вирішуючи питання про доцільність застосування додаткової міри покарання, окрім викладеного, суд вважає, що немає достатніх підстав для призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що відповідає положення пунктів 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». При цьому враховує й те, що обвинувачений, керуючи автомобілем, діяв необережно та порушив Правила дорожнього руху, будучи неуважним, швидкість руху в населеному пункті не перевищував. При цьому, суд враховує й те, що потерпілий не був пристебнутий ременем безпеки, через що вилетів з автомобіля після удару, що не впливає на доведення винуватості обвинуваченого, разом з тим, враховується судом при призначенні покарання. Крім того, в ході судового розгляду знайшли своє відображення доводи, що повсякденне життя обвинуваченого, та його сім`ї тісно пов`язані з необхідністю використання транспортного засобу, а з позбавленням цього права він втратить можливість швидко і зручно саме для членів його сім`ї перевозити їх, що є особливо важливим в той час як в Україні введено воєнний стан та до членів сім`ї входять особи, що потребують стороннього догляду.

В матеріалах судового провадження відсутні інші, окрім доведених обставин вчинення злочину, компроментуючі дані щодо особи обвинуваченого, наявність яких могли б поставити під сумнів можливість його виправлення без ізоляції від суспільства та свідчили б про необхідність призначення додаткового покарання. Відтак, суд вважає, що призначене ОСОБА_4 покарання без застосування додаткового покарання та із застосуванням статті 75 КК України не порушуватиме загальних засад призначення покарання, встановлених КК України, відповідатиме принципам законності, індивідуалізації та справедливості, і не виходитиме за межі дискреційних повноважень суду щодо призначення покарання або прийняття рішення про звільнення від його відбування.

Відповідно до ст.124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню судові витрати в сумі 11 142,60 грн за проведення судових експертиз.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком три роки шість місяців без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 11 142,60 грн.

Речові докази по справі, які зберігаються на території майданчика тимчасового тримання транспортних засобів відділення поліції №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, а саме: автомобіль марки «Ford» моделі «Mustang Mach-E», номерний знак НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_9 ; автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat B4», державний номерний знак НОМЕР_2 , повернути потерпілому ОСОБА_10 ; автомобіль марки «Mersedes-Benz» моделі «Vito», державний номерний знак НОМЕР_3 , повернути володільцю ОСОБА_8 . Скасувати арешт вказаного майна, накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 31.10.2024.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя