№707/3102/14-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2024 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ, Миколаївської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення в тому, що він, будучи військовою службовою особою, яка обіймає постійно посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків начальником служби пожежної безпеки військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) у військовому званні майора, 17.09.2013, близько 09.00 год. на території вказаної військової частини, достовірно знаючи про те, що спеціальна яма на території частини, у якій на виконання п. 6 вказівок начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України № 16591/С від 06.09.2013, розпорядження командувача Повітряних Сил Збройних Сил України № 4772 ПС від 07.09.2013, виданого військовою частиною НОМЕР_2 наряду на утилізацію № 350/129/131/САО-130 (спалювання) від 18.03.2013 року, згідно п.п. 1, 7, 8 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 565 від 16.09.2013 «Про знищення (шляхом спалювання) малогабаритних піротехнічних засобів у військовій частині НОМЕР_1 » мали проводитися роботи з підвищеною небезпекою з утилізації шляхом спалювання малогабаритних піротехнічних засобів виробів ФП-100М, що містять піротехнічну суміш, яка складається з перхлорату калію та порошкоподібного алюмінію і є сумішевою вибуховою речовиною, всупереч додатку 13 до Керівництва з організації утримання та зберігання авіаційних засобів ураження у Військово-Повітряних Силах України, введеного в дію наказом командувача Військово-Повітряних Сил України № 230 від 24.11.1999, та розділу ІІІ пояснювальної записки до технології робіт по знищенню малогабаритних засобів ураження методом спалювання у військовій частині НОМЕР_1 , затвердженої ТВО начальника озброєння командування Повітряних Сил Збройних Сил України 29.02.2012, мала менші від визначених габаритні розміри, з внутрішньої сторони не обшита 10-мм сталевим листом, на її дно не встановлено виготовлений з 8-10 мм сталевого листа металевий піддон з висотою бортів на менше 100мм, зверху не обладнана градчастим уловлювачем з 15-17 мм прутка і розміром комірок не більше 25-30 мм, підсиленого по периметру 30 мм прутком та швелером № 10 з додатковим вантажем на краях (залізобетонними блоками типу СП-6), а перекрита залізобетонними блоками у кількості 6 одиниць, всупереч п. 2.18.6 НПАОП 29.6-1.01-07 Правила безпеки під час утилізації звичайних видів боєприпасів, затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду № 45 від 12.03.2007, введена в дію без представника органів Держгірпромнагляду, тобто з технічної точки зору знаходилася у незадовільному стані і не могла використовуватися за призначенням, неналежно віднісся до виконання своїх службових обов`язків начальника служби пожежної безпеки через несумлінне ставлення до них, хоча усвідомлював суспільно-небезпечний характер своєї бездіяльності та мав реальну можливість виконувати покладені на нього службові обов`язки належним чином і діяти так, як того вимагають інтереси служби, та у порушення ст. 19 Конституції України, статей 11, 16, 58, 59, 82, 83 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 14 Закону України «Про охорону праці», п. 3.21.3 Положення про порядок допуску військовослужбовців Збройних Сил України до самостійного виконання робіт та організацію виконання разових робіт в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 26.12.2000 № 476, Положення про військову частину НОМЕР_1 , затвердженого начальником озброєння командування Повітряних Сил Збройних Сил України 16.04.2012 та визначених ним обов`язків начальника служби пожежної безпеки, п. 11 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.09.2013 № 565 «Про знищення (шляхом спалювання) малогабаритних піротехнічних засобів у військовій частині НОМЕР_1 », безпосередньо перед початком робіт особисто не перевірив підготовку робочого місця по знищенню шляхом спалювання виробів ФП-100М, експлуатацію спеціальної ями через її незадовільний стан не заборонив і командиру частини про порушення норм і правил заходів безпеки на цьому об`єкті своєчасно не доповів, своїм підписом узгодив наряд-допуск від 17.09.2013 № 153 для виконання вибухонебезпечних вибухо-пожежнонебезпечних робіт та допустив їх проведення у спеціальній ямі, яка не відповідала технологічним вимогам, а після початку виконання робіт не контролював знищення шляхом спалювання виробів ФП-100М на робочому місці в спеціальній ямі та дотримання заходів пожежної безпеки під час їх виконання, внаслідок чого вказані роботи призначеною групою військовослужбовців проводилися з грубим порушенням технологічного процесу знищення шляхом спалювання малогабаритних піротехнічних засобів виробів ФП-100М, які виразилися у їх розрізанні з використанням саморобного пристрою й вилученні та закладенні до спеціальної ями піротехнічної суміші у вигляді компактної маси в кількості 112,270 кг (тротиловий еквівалент 89,816 кг), при оптимальній кількості за одночасної детонації до 7 кг (т.е.), і її підпалюванні всупереч вимогам безпеки шляхом вкидання факелу, що того ж дня біля 14.20 год. призвело до вибуху у напівзамкнутому об`ємі, руйнування та розкидання залізобетонних блоків, якими була перекрита спеціальна яма, та заподіяння керівнику групи ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми у вигляді забою речовини головного мозку, крововиливів під м`яку мозкову оболонку півкуль головного мозку, ушкодження твердої мозкової оболонки, перелому кісток склепіння та основи черепа, крововиливів в м`які тканини голови, синців, саден та ран на голові, закритої травми грудної клітки у вигляді забою обох легень, двохсторонніх переломів ребер, синців, саден та ран на грудній клітці, синців, саден та ран на тулубі та кінцівках, з яких черепно-мозкова травма та закрита травма грудної клітки відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, а синці, садна та рани на тулубі та кінцівках носять ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, який від отриманої черепно-мозкової травми у вигляді забою речовини головного мозку, крововиливів під м`яку мозкову оболонку півкуль головного мозку, ушкодження твердої мозкової оболонки, перелому кісток склепіння та основи черепа, крововиливів в м`які тканини голови, синців, саден та забитих ран на голові помер у кареті швидкої допомоги по дорозі до лікувального закладу і було констатовано біологічну смерть останнього, а іншому військовослужбовцю частини прапорщику ОСОБА_6 , який взагалі не входив до складу призначеної групи військовослужбовців та незаконно був залучений до проведення робіт, тілесних ушкоджень у вигляді рани лівої вушної раковини, крововиливу лівої вушної раковини, крововиливів обличчя, крововиливів в білкові оболонки обох очей, саден обличчя, саден та крововиливу лівої верхньої кінцівки, саден та поверхневих ран лівої нижньої кінцівки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто настання тяжких наслідків.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 425 КК України, тобто недбале ставлення військової службової особи до служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.

13 грудня 2023 року прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Центрального регіону було прийнято постанову про відмову від підтримання державного обвинувачення, вказана постанова затверджена керівникомЧеркаської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Центрального регіону .

16 грудня 2023 року від потерпілого ОСОБА_6 надійшла заява про відмову самостійно підтримувати державне обвинувачення.

Потерпіла ОСОБА_7 ознайомившись з постановою прокурора про відмову від підтримання обвинувачення, в судовому засіданні 01.03.2024 року повідомила суд, що бажає підтримувати самостійно пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення, попросила час для підготовки до судових дебатів, проте в подальшому в судові засідання не прибувала, участі в дебатах не прийняла.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому злочині не визнав та надав показання про те, що станом на 17.09.2013 він проходив службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді начальника служби пожежної безпеки. Під час проходження служби проводилися роботи з утилізації відпрацьованих і не відпрацьованих вибухових засобів. Його задача полягала в забезпеченні під час спалювання протипожежними засобами та виставлення протипожежного посту, що було виконано в повному обсязі. Він був у складі комісії, коли планувалося спалювання. Перед проведенням процедури спалювання піротехнічних засобів, командир частини довів відповідний наказ до відома осіб, яких він стосувався. Одночасно командир заборонив без нього розпочинати спалювання вказаних засобів. Однак цього разу підпалювання відбулось без командира, оскільки в цей час проводилося шикування, а ОСОБА_5 самостійно прийняв рішення про підпал. Також ОСОБА_3 повідомив, що наказ № 230 на час подій втратив чинність та не стосувався протипожежної безпеки, тому він ним не керувався. На місці вибуху пожежі не було, під час проведення підготовчих робіт, порушень протипожежної безпеки не було. Командир віддав наказ припинити роботи і без його наказу не розпочинати спалювання. Вважає, що саме ОСОБА_5 порушено заходи безпеки, що і стало причиною вибуху.

На обґрунтування винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину сторона обвинувачення посилається на такі безпосередньо досліджені судом докази.

Потерпілий ОСОБА_6 , суду пояснив, що він проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 . Після ранкового шикування 17.09.2013 він дізнався від ОСОБА_8 , що буде залучатися до роботи зі спалювання боєприпасів. ОСОБА_8 провів інструктаж, на якому, крім нього, були присутні ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Під час інструктажу ОСОБА_8 звертав увагу на те, щоб важкі ящики поодинці не переносили та не курили. Також ОСОБА_8 наголосив ОСОБА_5 та ОСОБА_10 щоб багато не насипали речовини та змішували її з піском. Прийшовши до автомобіля, який мали розвантажувати, ОСОБА_6 побачив, що поблизу місця роботи вже стояв пожежний наряд та автомобіль. Ящики були різних розмірів у кількості від 6 до 8. Близько 10.40 год. розвантаження було завершено, після чого він пішов на господарський двір обслуговувати сховища. Коли йшов на обід проходив повз місце де розбиралися патрони там стояли ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 . Командир частини сказав, щоб припинили розбирати піротехнічні засоби, організували охорону та почергово прийняли обід. Після обіду ОСОБА_8 дав йому вказівку відібрати пусту тару - дерев`яні ящики, які знаходилися на господарській території. У той час коли він проходив повз місце де розбиралися патрони його покликав ОСОБА_5 та попросив допомогти переставити ящик. Після того, як переставили ящик ОСОБА_5 , нікого не попередивши, пішов до ями з факелом. Коли ОСОБА_6 відходив від захисної стіни стався вибух, внаслідок якого він отримав тілесні ушкодження. Після чого його відвезли до лікарні в м. Черкаси. Під час перебування на місці виконання робіт ОСОБА_6 не бачив, що ОСОБА_3 підходив до спеціальної ями для спалювання. Водночас бачив останнього на місці проведення робіт, зокрема, коли той спілкувався з пожежним нарядом. Він раніше залучався до таких робіт і в цей день, тобто 17.09.2013, роботи проводилися як завжди. Порушень техніки безпеки з боку ОСОБА_3 потерпілий не вбачає.

Показання потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила, що 17.09.2013 о 08.30 год. ОСОБА_5 пішов на роботу до військової частини НОМЕР_1 . Потім приходив на обід та говорив, що в цей день ним проводяться роботи з утилізації. У цей день як завжди ОСОБА_5 поводив себе спокійно. Близько 14.20 год. вона почула вибух. Потім працівник медичної частини повідомив їй, що її чоловіка повезли в лікарню. Вона поїхала автомобілем в лікарню в м. Черкаси, де побачила свого чоловіка в санітарній машині, якого ніхто не витягував. Потерпіла вважає, що ОСОБА_3 допустив порушення нормативних документів коли своїм підписом у акті підтвердив, що спеціальна яма для спалювання відповідала встановленим нормам.

Показання свідка ОСОБА_13 про те, що у вересні 2013 року він займав посаду командира пожежної роти. На посаді начальника служби пожежної безпеки на той час перебував ОСОБА_3 , якому свідок підпорядковувався. У вересні 2013 року він був на місці події, оскільки виконував обов`язки командира пожежної роти. Перед цим на нараді командир військової частини ставив завдання та повідомив, що будуть проводити утилізаційні заходи та звертав увагу на необхідність дотримання раніше затверджених планів. ОСОБА_5 вказувалося на те, що він відповідає за проведення вказаних робіт. У зв`язку з проведенням знищення піротехнічних засобів пожежним підрозділом виставлено пост із залучення пожежного автомобіля. Пожежний пост виставляється для дій у разі надзвичайних ситуацій, до технологічного процесу пожежники не залучалися. Перед початком робіт він перевіряв особовий склад пожежної роботи на предмет готовності до спалювання піротехнічних засобів. Безпосередньо він до спеціальної ями для знищення не підходив. Командир частини мав оголосити щоб всі зайняли свої місця що починаються роботи зі знищення піротехнічних засобів, однак такої команди не було. У час вибуху він знаходився за автомобілем, який стояв близько 100 м від ями. Вибух стався близько 14.00 год. Після того, як стався вибух, він дав команду на заведення автомобіля. Потім побіг оглядати будівлі, оскільки думав, що полум`я могло спричинити займання прилеглих приміщень, але будівлі не зайнялися. За стан пожежної безпеки відповідає особа, яка виконує роботи, а пожежна служба залучається на випадок виникнення неконтрольованого горіння. У цей день він не бачив, щоб розрізалися патрони. Він мінявся на посту з ОСОБА_3 та на місці проведення робіт перебував не постійно. Вважає, що причиною вибуху є закладення більшої кількості заряду у спеціальну яму. ОСОБА_5 був дуже фаховою особою і майже завжди був присутнім при утилізації боєприпасів, які проводились раніше на території частини. Свідок вважає, що ОСОБА_3 не мав права припинити роботи в разі порушення процесу робіт, працівники пожежного підрозділу мали право зробити лише зауваження.

Показання свідка ОСОБА_10 про те, що він проходить службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді начальника сховища. Напередодні нещасного випадку, а саме 16.09.2013, до нього підійшов безпосередній начальник ОСОБА_5 , який повідомив йому, що він буде залучений 17.09.2013 до робіт зі спалювання піротехнічних засобів. Також ОСОБА_5 сказав, щоб він підійшов до стройової частини та ознайомився з відповідним наказом, що він і зробив. Після вечірнього шикування ОСОБА_5 повідомив йому, що у спеціальній ямі мало дров, тому 17.09.2013 він взяв 4 військовослужбовців і приніс дерев`яні залишки тину, які закинули в яму. О 09.00 год. 17.09.2013 на ранковому шикуванні командир частини ОСОБА_11 повідомив, що цього дня буде проводитись знищення піротехнічних засобів і щоб ніхто близько не підходив тому, що це небезпечно. Після цього, вони пішли в приміщення для переодягання, де ОСОБА_8 та ОСОБА_5 провели інструктажу з особовим складом. Близько 09.40 год. він, ОСОБА_5 і 4 військовослужбовці заїхали на технічну територію і загрузили близько 10 ящиків з піротехнікою. До місця спалювання вони поїхали КАМАЗом, де їх чекали ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та інші. Після розвантажування, на місці спалювання осталися він, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 . До них підходили ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які цікавилися ходом робіт. У період з 11.00 до 11.30 год. підійшов ОСОБА_11 та дозволив засипати порошок у яму. Він безпосередньо з ОСОБА_5 займався розбиранням патронів. Після розрізання патронів порошок сипали у один ящик, запал - в інший, гільзи - в третій. ОСОБА_5 змішаний порошок з піском носив та висипав до ями. До них підходив ОСОБА_3 та розмовляв з ОСОБА_8 і ОСОБА_5 . Біля місця проведення робіт також був виставлений пожежний пост.

Близько 13.40 год. ОСОБА_5 прийшов з обіду, а ОСОБА_8 та він пішли на обід. О 14.10 год. він прийшов на місце розбирання та прибрав робоче місце, де відбувалося розрізання патронів. У цей час ОСОБА_5 позвав ОСОБА_15 , для надання допомоги, у нього з собою був факел. В цей час пролунав вибух. Після цього мимо нього пробіг ОСОБА_15 з окривавленим обличчям. Вони побігли до ОСОБА_5 і побачили, що він придавлений бетонною плитою. Пожежний автомобіль був поблизу місця спалювання, пожежні пости були також виставлені, але пожежі не було. Був вибух, розлетілися рештки і пил. Майор ОСОБА_16 в день спалювання трохи дивно себе поводив, був знервований.

Показання свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що він проходить службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді старшини відділення зберігання піротехніки. Основними його обов`язками є облік боєприпасів. Безпосереднім начальником був ОСОБА_5 . Час від часу він залучався до чистки ями після спалювання піротехніки. Зазначена яма була розмірами 3 на 3 м, у якій були залізобетонні плити, зверху було 6 залізобетонних плит. Під час виконання робіт він бачив залишки труби, решітку.

Показання свідка ОСОБА_14 про те, що він проходить службу у в/ч НОМЕР_1 . Станом на вересень 2013 року перебував на посаді начальника сховища авіаційних набоїв. Йому 16.09.2013 повідомили що він буде приймати участь в утилізації піротехнічних засобів. Ранком 17.09.2013 він був залучений до розвантаження ящиків з піротехнікою. ОСОБА_5 та ОСОБА_8 провели інструктаж. До обіду він разом з ОСОБА_15 , ОСОБА_5 ОСОБА_10 та ОСОБА_9 розгрузили близько 10 ящики. Після обіду він прибув на місце, де побачив ОСОБА_10 біля пристрою для розрізання. Він взяв 2 пусті ящики, які відніс до господарського двору. Також він бачив ОСОБА_5 із палкою на якій було намотано ганчір`я, яке не було підпалено. Він повернувся до ОСОБА_10 і в цей час пролунав вибух. Він побачив ОСОБА_15 в крові та відвів його до санітарної частини. На місці розвантаження були ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , чи був ОСОБА_11 не пам`ятає.

Показаннями свідка ОСОБА_18 , який суду пояснив, що в 2013 році проходив службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді водія-кранівника. Залучався до будівництва ями для спалювання. Робив заміну бетонних плит, які накривали яму, знімав непридатні, а замість них були покладені нові плити в кількості 6 шт. Роботи були під контролем підполковника ОСОБА_19 . ОСОБА_3 до робіт по будівництву ями відношення не мав.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що в 2013 році він проходив службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді санінструктора. Восени 2013 року він перебував на службі, почув вибух, прибіг на місце події, побачив, що бетонний блок впав на майора ОСОБА_5 . ОСОБА_21 був посічений уламками. ОСОБА_5 , був придавлений плитою, коли її зняли, побачили, що у нього травма голови та грудної клітини, пульс був відсутній. Котка і ОСОБА_22 на автомобілі повезли до лікарні, на Смілянському шосе їх зустрів автомобіль швидкої медичної допомоги. Туди пересів ОСОБА_21 та перенесли ОСОБА_22 . Лікарі констатували смерть останнього.

Свідок ОСОБА_23 суду показав, що в 2013 році проходив службу на посаді водія автомобіля Урал у в/ч НОМЕР_1 . Залучався до ремонту ями для спалювання, це було літом 2013 року. Міняли бетонні плити. Керував роботами підполковник ОСОБА_24 , майор ОСОБА_22 також був присутній.

З показів свідка ОСОБА_25 слідує, що він в 2013 році проходив службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді начальника відділу персоналу. Займався діловодством, веденням кадрів, діловодством. Пам`ятає, що реєструвався наказ командира частини про проведення робіт по утилізації боєприпасів (наказ про знищення). Хто його готував не пам`ятає, за роботу з документами відповідав юрист. Наказ 230 втратив сулу станом на 2013 рік. ОСОБА_5 проходив навчання з технічної безпеки. Відповідальним за технічну безпеку у в/ч був ОСОБА_26 , в день проведення робіт зі знищення він був відсутній в частині. На кого командир поклав його обов`язки свідок не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_27 суду повідомив, що у в/ч НОМЕР_1 в 2013 році проходив службу на посаді такелажника. Залучався до робіт по чистці ями, витягали з неї рештки після спалювання. Яма була складена з бетонних блоків та перекрита бетонними плитами. Перед роботами проходив інструктаж з техніки безпеки.

Свідок ОСОБА_28 суду показав, що в 2013 році служив у в/ч НОМЕР_1 водієм. Пам`ятає, що залучався до чистки ями для спалювання від попелу, про її конструкцію повідомити нічого не може.

Свідок ОСОБА_29 суду повідомив, що в 2013 році служив у в/ч НОМЕР_1 в службі ПММ, пам`ятає, що 17.09.2013 року видав для заправки автомобіля КАМАЗ 10 літрів пального. На розпалку пороху в ямі дизельного пального у нього ніхто не брав. Про роботи з спалювання дізнався вже після вибуху.

Свідок ОСОБА_30 суду показав, що в 2013 році служив у в/ч НОМЕР_1 на посаді водія. У вересні 2013 року разом з ОСОБА_31 та ОСОБА_32 прибирав у ямі для спалювання. Яма була складена з бетонних блоків та перекрита бетонними плитами. Перед роботами зі спалювання відносив до ями кусок дерев`яного паркану на розпал. В момент вибуху перебував у світлиці, писав конспект.

Свідок ОСОБА_33 суду показав, що в 2013 році служив у в/ч НОМЕР_1 . У вересні 2013 року разом з ОСОБА_31 та ОСОБА_32 перед роботами зі спалювання відносив до ями кусок дерев`яного паркану на розпал. Після вибуху бачив, що на місце прибув пожежний автомобіль, було зроблено оцеплення. До ями після вибуху прийшов хвилин через три.

Крім того, судом були досліджені наступні докази надані стороною обвинувачення.

Документ вказівку начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 06.09.2013.

Документ розпорядження командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 07.09.2013 № 4772 ПС.

Документ наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16.09.2013 № 565 «Про знищення (шляхом спалювання) малогабаритних піротехнічних засобів у військовій частині НОМЕР_1 », відповідно до якого наказано з 17 до 19 вересня 2013 року організувати роботи зі знищення (шляхом спалювання) малогабаритних піротехнічних засобів. Для проведення знищення списаних піротехнічних засобів призначено групу військовослужбовців військової служби за контрактом у складі: керівника групи начальника відділення зберігання (авіаційних набоїв, піротехнічних засобів та комплектуючих елементів) майора ОСОБА_5 , членів групи начальника служби пожежної безпеки майора ОСОБА_3 , тимчасово-виконуючого обов`язки начальника інженерної служби капітана ОСОБА_34 , начальника сховища відділення зберігання (авіаційних набоїв, піротехнічних засобів та комплектуючих елементів) прапорщика ОСОБА_35 , начальника сховища відділення зберігання (авіаційних набоїв, піротехнічних засобів та комплектуючих елементів) прапорщика ОСОБА_10 , начальника медичної служби начальника медичного пункту старшого прапорщика ОСОБА_36 , на час його відсутності санітарного інструктора дезінфікатора медичного пункту сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_20 .

Для перевезення піротехнічних засобів з технічної території № 1 до місця спалювання виділено вантажених автомобіль КАМАЗ 43101, пожежний автомобіль АЦ-40 з бойовим розрахунком.

Також цим наказом на вказаних вище осіб, покладено відповідні обов`язки. Зокрема, начальника служби пожежної безпеки ОСОБА_3 зобов`язано на місці проведення робіт виставити пожежний пост у складі одного пожежного розрахунку на пожежному автомобілі зі складу резерву. Пост лишати після ретельного огляду місця проведення робіт через 30 хвилин, після чого зробити відповідні записи в наряді допуску; контролювати знищення (шляхом спалювання) малогабаритних піротехнічних засобів, дотримання заходів пожежної безпеки під час їх виконання; особисто оглянути місце спалювання після закінчення робіт з пожежної безпеки.

Загальне керівництво робіт, відповідно до наказу, покладалося на начальника відділення зберігання (авіаційних засобів, піротехнічних засобів та комплектуючих елементів) ОСОБА_5 , відповідальність за виконання заходів безпеки при знищенні (шляхом спалювання) малогабаритних піротехнічних засобів покладено на керівника групи начальника зберігання ОСОБА_8 .

Документ витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.10.2007 № 237.

Документ лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_5 від 18.09.2013.

Документ витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2012 № 274, відповідно до якого ОСОБА_6 , призначеного наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 14.12.2012 на посаду начальника сховища відділення консервації 3 арсеналу АЗУВОС-734525А, який прибув з в/ч НОМЕР_3 АДРЕСА_3 для подальшого проходження військової служби з 28.12.2012 зарахувати до списку особового складу частини.

Документ наряд № 350/131/1/САО-145 (на розбирання) від 19.04.2012.

Документ наряд № 350/129/131/САО-130 (на спалювання) від 18.03.2013.

Документ наряд - допуску № 813/1 від 17.09.2017, виданого відповідальному виконавцю робіт ОСОБА_5 , якому доручалося провести спалювання ПТЗ на місці спалювання(спец. яма АГТ). У п. 2 зазначено перелік і послідовність (за необхідності) заходів безпеки, зокрема у підпункті «а» зазначено, що під час підготовки робочого місця провести інструктаж під підпис кожного члена команди, розповісти про безпечні методи роботи, сигнали; підпунктом «б» передбачено, що всі роботи виконувати згідно технологічних карт та Інструкції № 92. Відповідальним керівником робіт призначено начальника відділу зберігання ОСОБА_5 , особою, що допускає до виконання робіт визначено командира в/ч ОСОБА_11 , особою, що видає наряд-допуск - начальника зберігання ОСОБА_37 .

Документ наряд - допуску на виконання тимчасових вогненебезпечних робіт від 17.09.2013 № 153, який виданий начальнику зберігання ОСОБА_8 на виконання робіт зі спалювання піротехніки. В нараді-допуску зазначено про те, що заходи щодо забезпечення пожежної безпеки здійснюються пожежним постом на АЦ-40 (130) 137 А з бойовим розрахунком. Особою відповідальною за стан пожежної безпеки за місцем проведення робіт визначено ОСОБА_8 , який пройшов інструктаж з правил пожежної безпеки, про що маються його підписи. Проведення робіт узгоджено з начальником служби пожежної безпеки ОСОБА_3 .

Документ накладна (вимога) № 54/1/7 від 17.09.2013.

Документ технологія проведення робіт по знищенню малогабаритних засобів ураження методом спалювання у військовій частині НОМЕР_1 , затверджена 29.02.2012 тимчасово виконувачем обов`язків начальника озброєння командування Повітряних Сил Збройних Сил України. Зазначений документ містить загальні положення знищення малогабаритних засобів ураження методом спалювання, вимоги щодо обладнання спеціальної ями для знищення малогабаритних засобів ураження методом спалювання; технологічного процесу спалювання малогабаритних засобів ураження в спеціальній ямі.

Документ акт технічного обстеження ями для спалювання малогабаритних засобів ураження від 17.02.2012, відповідно до якого була введена в дія спеціальна яма для спалювання малогабаритних піротехнічних засобів. Акт складено комісіє в складі голови комісії ОСОБА_12 , членів комісії ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_38 та затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 .

Документ норми одноразового завантаження спеціальної ями для спалювання різними типами засобів ураження.

Документ наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2013 № 62 «Про затвердження переліку робіт з підвищеною небезпекою у військовій частині НОМЕР_1 .

Документ наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2013 № 44 «Про призначення списку осіб, які мають право видачі наряду-допуску», відповідно до якого ОСОБА_3 як і ряду інших службових осіб надано право видавати наряд-допуску на виконання робіт з підвищеною небезпекою.

Документ паспорт місця знищення методом спалювання малогабаритних піротехнічних засобів від 18.04.2013 № 2, який містить схему і приладдя місця знищення методом спалювання малогабаритних піротехнічних засобів, характеристику використання місця знищення, розрахунок міцності ями для знищення,

Документ - протокол огляду місця події від 17.09.2013 року, у якому зафіксовано відомості про місце, де стався вибух при утилізації піротехнічних засобів та внаслідок чого майор ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, від яких помер, а прапорщик ОСОБА_6 отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Документ протокол огляду місця події від 17.09.2013.

Документ протокол огляду трупа від 18.09.2013.

Документ протокол огляду місця події від 20.09.2013.

Документ протокол огляду місця події від 02.10.2013.

Документ протокол огляду від 28.11.2013.

Документ положення про 3 й арсенал авіаційних засобів ураження, затвердженим 16.04.2013 начальником озброєння командування Повітряних Сил Збройних Сил України. Вказаним положенням передбачено, що арсенал здійснює виявлення, розбирання, розділення, реалізацію або знищення застарілого, непридатного та неходового озброєння, військової техніки та боєприпасів. Визначено обов`язки та відповідальність начальника арсеналу, його заступників, начальника зберігання.

Висновок експерта № 773 від 18.09.2013.

Висновок експерта № 236 від 25.10.2013, відповідно до якої кров потерпілого ОСОБА_5 відноситься до групи Ав (ІІ). В слідах на марлевому тампоні знайдено кров людини та виявлено антиген А. Таким чином, ураховуючи результати серологічного дослідження речового доказу і групову належність крові особи, що проходить у справі можна передбачити, що антиген А, виявлений в слідах крові на марлевому тампоні, міг походити за рахунок крові особи (осіб) групою крові Ав (ІІ). Походження крові від потерпілого ОСОБА_5 не виключається.

Висновок експерта № 1185 від 03.12.2013.

Висновок експерта № 2/1473 від 21.10.2013, відповідно до якого в речовині ґрунтового походження вибухових речовин та речовин характерних для продуктів вибуху в межах чутливості використаних методів дослідження не виявлено. Виявлено частинки металічного алюмінію, які піддавалися термічному впливу.

Висновок експерта № 2/1470 від 21.10.2013, відповідно до якого в речовині ґрунтованого походження, вилученої з труби, виявлено речовини, характерні для піротехнічного складу на основі алюмінію та перхлорату калію та продукти, які вірогідно утворилися в результаті розкладу перхлорату калію при високих температурах (хлориди).

Висновок експерта № 2/1471 від 21.10.2013, відповідно до якого в речовині ґрунтованого походження, вилученої з епіцентру вибуху виявлено речовини характерні для піротехнічного складу на основі порошкоподібного алюмінію та перхлорату калію та продукти, які вірогідно утворилися в результаті розкладу перхлорату калію при високих температурах (хлориди).

Висновок експерта № 2/1472 від 15.10.2013, відповідно до якого надані на експертизу зразки речовини сірого кольору є піротехнічною сумішшю по типу «паливо+окисник» на основі металічного алюмінію та перхлорату калію.

Висновок експерта № 2/1474 від 21.10.2013, відповідно до якого на тампонах, якими проводилися змиви з трупа ОСОБА_5 18.09.2013 виявлено речовини, характерні для піротехнічного складу на основі алюмінію та перхлорату калію та продукти, які вірогідно утворилися в результаті розкладу перхлорату калію при високих температурах (хлориди). Частини металу, які вилучені з грудної поверхні трупа ОСОБА_5 є частинами металічного алюмінію.

Висновок експерта № 2/1475 від 21.10.2013, відповідно до якого на майці, штанах та ремені, які вилучені під час огляду трупа ОСОБА_5 18.09.2013 виявлено речовини характерні для піротехнічного складу на основі алюмінію та перхлорату калію та продукти, які вірогідно утворилися в результаті розкладу перхлорату калію при високих температурах (хлориди).

Висновок експерта № 5/4 від 14.02.2014, відповідно до якого можливо зменшити силу вибуху та його руйнівні наслідки за умови спалювання значної кількості піротехнічної речовини із виробу ФП 100М у спеціально обладнаній ямі, верхня частина якої не була б перекрита залізобетонними блоками або була накрита гратчастим уловлювачем ніж у спеціально обладнаній ямі, яка зверху перекрита залізобетонними блоками.

Висновок експерта № 773/6 від 21.02.2014, відповідно до якого смерть потерпілого ОСОБА_5 настала від черепно-мозкової травми у вигляді забою речовини головного мозку, крововиливів під м`яку оболонку півкуль головного мозку, ушкодження твердої мозкової оболонки, перелому кісток склепіння та основи черепа, крововиливів в м`які тканини голови, синків, саден та забитих ран на голові. Експерт вважає, що не виключається можливість виникнення такої черепно-мозкової травми у потерпілого за обставин вказаних у протоколі допиту свідка ОСОБА_10 , а саме внаслідок продавлювання ОСОБА_5 бетонною плитою.

Висновок експерта № 2/65 від 26.02.2014, відповідно до якого піротехнічна суміш із фотопатрону ФП-100М, яка складається з перхлорату калію та порошкоподібного алюмінію фактично є сумішшю з вибуховою речовиною, виготовленою по типу «паливо+окисник». Виходячи із розрахунків та згідно протоколу огляду від 28.11.2013 в спеціальну яку було закладено близько 112, 270 кг суміші вибухової речовини із фотопатрону ФП-100М. Виходячи з розрахунків тротиловий еквівалент 112, 270 кг вказаної речовини при умові одночасного її завантаження до спеціальної ями складає 89,816 кг.

Висновок експерта № 3623 від 04.08.2014, відповідно до якого з технічної точки зору настання нещасного випадку, що мав місце 17.09.2013, близько 14.20 год., внаслідок якого загинув ОСОБА_5 , а ОСОБА_6 травмовано, є порушення технологічного процесу знищення шляхом спалювання малогабаритних піротехнічних виробів фотопатронів ФП-100М, а саме: розрізання й вилучення піротехнічної суміші з фотопатронів, закладеної до спеціальної ями у вигляді компактної маси в кількості 112,270 кг (тротиловий еквівалент 89,816 кг), при оптимальній кількості за одночасної детонації до 7 кг (тротилового еквіваленту), підпалювання якої було здійснено всупереч вимогам безпеки, вкидання факелу, що призвело до вибуху у напівзамкнутому об`ємі. В досліджуваній виробничій ситуації в частині підготовки, організації знищення (шляхом спалювання) малогабаритних піротехнічних засобів виробів ФП-100М військовослужбовцями в/ч НОМЕР_1 було не дотримано вимоги нормативно правових актів з питань охорони праці та безпеки життєдіяльності, а саме командиром військової частини ОСОБА_11 , заступником командира військової частини ОСОБА_12 , начальником зберігання авіаційних засобів ураження ОСОБА_8 , начальником відділу зберігання ОСОБА_5 , начальником служби пожежної безпеки ОСОБА_3 , інженером з охорони праці та техніки безпеки ОСОБА_39 , начальником сховища ОСОБА_6 .

Відповідно до цього висновку експерта начальнику служби пожежної безпеки необхідно було особисто перевірити підготовку робочого місця з питань вибухо-пожежної безпеки, не допустити проведення робіт про знищенню боєприпасів в які, яка не відповідала технологічним вимогам, що передбачено вимогами п. 3.21.3 Положення про порядок допуску військовослужбовців Збройних Сил України до самостійного виконання робіт та організацію виконання разових робіт в Збройних силах України; здійснювати контроль знищення малогабаритних піротехнічних засобів на робочому місці, що відповідало вимогам п. 11 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.09.2013 № 565.

З технічної точки зору дії (бездіяльність) ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 знаходяться в причинному зв`язку з досліджуваним нещасним випадком. З технічної точки зору у разі належного виконання вказаними особами своїх службових обов`язків та дотримання вимог нормативно-правових актів з питань охорони праці й безпеки життєдіяльності могли запобігти настанню нещасного випадку. З технічної точки зору у посадових осіб, відповідальних за підготовку, організацію та проведення робіт, перешкод технічного чи іншого характеру для запобігання або попередження вибуху, внаслідок якого ОСОБА_5 загинув, а ОСОБА_6 травмовано, не було.

Документ витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.05.2010 № 100.

Документ витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2013 № 276.

Документ лист тимчасово виконувача обов`язків директора Департаменту правового забезпечення Міністерства оборони України від 21.11.2013 відповідно до якого Керівництво з організації утримання та зберігання авіаційних засобів ураження у Військово-Повітряних Силах України, введене в дію наказом командувача Військово-Повітряних Сил України № 230 від 24.11.1999 є чинним.

Документ лист тимчасово виконувача обов`язків заступника командувача з логістики начальника логістики ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.11.2013, відповідно до якого Керівництво з організації утримання та зберігання авіаційних засобів ураження у Військово-Повітряних Силах України, введене в дію наказом командувача Військово-Повітряних Сил України № 230 від 24.11.1999 є чинним.

Документ Керівництво з організації утримання та зберігання авіаційних засобів ураження у Військово-Повітряних Силах України, введеного в дію наказом командувача Військово-Повітряних Сил України № 230 від 24.11.1999. У додатку 13 до цього Керівництва, передбачено параметри спеціальної ями, порядок підготовки ями спалювання, підпалення запальних зарядів. Усі роботи, зв`язані зі знищенням АЗУ виконуються тільки по відповідним затвердженим інструкціям і технологічним картам, у яких враховуються особливості місцевості.

З наданого суду, стороною обвинувачення, листа в/ч НОМЕР_4 № 350/129/25/110/пс від 24.01.2024 року, вбачається, що наказом командувача ПС ЗСУ від 22.06.2011 року, Керівництво з організації утримання та зберігання авіаційних засобів ураження у Військово-Повітряних Силах України, яке введене в дію наказом командувача Військово-Повітряних Сил України від 24.11.1999 № 230, з 01.01.2013 року втратило чинність.

Стороною захисту в судовому засіданні, з посиланням на п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України, заявлено клопотання про визнання висновку експерта від 04.08.2014 № 3623 недопустимим доказом, у зв`язку з використанням під час проведення експертизи показань обвинуваченого ОСОБА_3 , які надані ним на досудовому розслідування як свідком. Окрім цього, стороною захисту зазначено, що експертом при оцінці дій ОСОБА_3 застосовано положення нечинного, на час досліджених подій, наказу командувача Військово-Повітряних Сил Збройних Сил України від 24.11.1999 № 230, а також констатовано, що потерпілий ОСОБА_5 не проходив належного навчання, що, на думку сторони захисту, суперечить іншим матеріалам кримінального провадження.

Оцінюючи висновок судової інженерно-техногологічної в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності експертизи № 3623 від 04.08.2014 на предмет допустимості його як доказу суд, враховуючи позицію Верховного Суду України від 09.06.2016 у справі № 5-360 кс15, виходив з такого.

Положення норми права, передбаченої п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України, спрямовані на реалізацію такої засади кримінального провадження, як свобода від самовикриття, право на мовчання, що є загальновизнаними міжнародними стандартами.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 18 КПК України жодна особа не може бути примушена визнавати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення, а відповідно до вимог частини другої цієї статті - кожна особа має право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, а також бути негайно повідомленою про ці права.

Тобто законодавцем заборонено стороні обвинувачення вчиняти дії, спрямовані на примушування будь-якої особи до визнання винуватості або говорити з приводу підозри чи обвинувачення, а вчинення дій всупереч цій забороні має визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

Так, у п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України передбачено, що докази, які були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні є недопустимими.

Зміст цієї норми права вказує на те, що вона має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка уже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але, всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий чи прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

Суд вважає за потрібне звернути увагу й на те, що в самій назві ст. 87 КПК України законодавець визнання доказів недопустимими обумовив їх отриманням внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Вирішуючи питання, чи були відомості про обставини нещасного випадку, внаслідок якого загинув ОСОБА_5 та травмовано ОСОБА_6 , надані ОСОБА_3 як свідком під час допиту як, такими, що отримані внаслідок вчинення слідчим діянь, які б мали ознаки істотного порушення права заявника на мовчання та свободи від самовикриття, суд бере до уваги таке.

Із матеріалів кримінального провадження слідує, що відомості про дану подію внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом кримінального правопорушення, а не щодо ОСОБА_3 . Останній, під час допиту як свідка 23.09.2013 навів власну версію обставин події, яка не суперечить й тій яка надана в ході судового розгляду. Такі показання ОСОБА_3 , як і інших військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 слідчий, відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК, зобов`язаний був всебічно, повно і неупереджено дослідити та прийняти відповідне процесуальне рішення.

У матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б давали підстави вважати, що при проведенні допиту ОСОБА_3 слідчим були вчинені діяння, якими були б порушені права чи свободи останнього, або слідчий у будь-якій формі примушував би ОСОБА_3 до визнання своєї винуватості в тому злочині за обставинами якого проведено допит. Не було у слідчого й достатніх даних вважати, що надалі ОСОБА_3 буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим. Не містять спростувань цьому й доводи сторони захисту.

Тільки після отримання висновку судової інженерно-техногологічної в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності експертизи, відповідно до якої зтехнічної точки зору дії (бездіяльність) ОСОБА_3 знаходяться в причинному зв`язку з досліджуваним нещасним випадком, йому повідомлено про підозру.

Інші вказані вище доводи сторони захисту є фактично оцінкою висновку експерта та, на думку суду, не стосуються питання щодо допустимості доказу, у зв`язку з цим ці доводи будуть перевірені в подальшому під час оцінки висновку експерта на предмет його достовірності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про відсутність істотного порушення прав та свобод ОСОБА_3 , а відтак і відсутність підстав вважати недопустимими доказами відомості про обставини нещасного випадку, надані ним як свідком, та висновок експерта, при складанні якого використано ці показання.

За клопотанням сторони захисту, на обгрунтування невинуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, допитані наступні свідки.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що 2013 році він перебував на посаді командира в/ч НОМЕР_1 . На посаді командира проходив службу з 2007 по 2017 роки. За цей період у військовій частині було спалено 50 тисяч тон вибухових речовин. Жодних ексцесів не було до випадку з майором ОСОБА_5 . ОСОБА_3 був відповідальний за пожену безпеку у в/ч. В процедурі спалювання вибухових речовин брав участь лише в частині запобігання пожежі. При будівництві ями ОСОБА_3 погоджував лише місце її розташування на предмет пожежної безпеки. В/ч НОМЕР_1 мала статус арсенала, що передбачало можливість проведення робіт по утилізації боєприпасів, розробку технології даних робіт, приладів, які використовувалися в даному процесі. Загиблий ОСОБА_5 був начальником підрозділу, який безпосередньо відповідав за знищення боєприпасів. В день проведення робіт, після завершення підготовчої частини, свідком було зроблено наказ, про припинення робіт на час обідньої перерви. Без його дозволу роботи по спалювання розпочатися не мали. На думку свідка, були не дотримані наступні вимоги: розпочато спалювання в порушення наказу командира, перевищено норму закладки, яка була розрахована на 7-8 кг, підпалювання проведено факелом, а не шнуром для підпалювання, ОСОБА_5 не перебував в укритті, а залишився поблизу ями, піротехнічна суміш не була розбавлена піском у належній пропорції 50/50.

Вимоги техніки безпеки були доведені до всіх учасників робіт. ОСОБА_5 це також було доведено, останній був фахівцем у справі утилізації вибухових речовин. З 2007 року очолював вказаний підрозділ, постійно проходив навчання. Наказ 230 на який посилається обвинувачення, на думку свідка з січня 2013 року був нечинним, а тому не мав використовуватися при проведенні робіт зі спалювання.

Чому ОСОБА_5 розпочав спалювання без наказу командира, свідок не знає. На думку свідка, ОСОБА_3 виконав всі покладені на нього обов`язки під час виконання робіт 17.09.2013 року, були виставлені пожежні пости, на необхідній відстані знаходився пожежний автомобіль. Після наказу про припинення робіт, охороняти об`єкт мали ОСОБА_24 і ОСОБА_22 по черзі. Чому ОСОБА_5 самостійно прийняв рішення про початок робіт зі спалювання, він не мав права це робити.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що з 2007 року проходив службу у в/ч НОМЕР_1 , відповідальний за збереження боєприпасів, неодноразово брав участь в їх утилізації. ОСОБА_5 був у військовій частині виконавцем та керівником робіт по утилізації піротехніки, це була його спеціалізація. ОСОБА_5 знав всі вимоги по техніці безпеки при виконанні небезпечних робіт. ОСОБА_3 був відповідальним за пожежну безпеку. В день проведення робіт, в ході яких загинув ОСОБА_5 , а Котко зазнав ушкоджень, всі вимоги з пожежної безпеки були дотримані. В/ч НОМЕР_1 мала статус арсенала, що передбачало можливість проведення робіт по утилізації боєприпасів, розробку технології даних робіт, приладів, які використовувалися в даному процесі. Під час будівництва ями для спалювання ОСОБА_3 погоджував її місце розташування, його відповідальністю було запобігання пожежі під час проведення робіт з утилізації. Наказ 230 з 01.01.2013 року був недіючий, нового наказу не було. Роботи з утилізації не заборонялися. В день утилізації в першій половині дня були проведені всі підготовчі роботи, після розвантажування, на місці спалювання осталися ОСОБА_40 , свідок та ОСОБА_5 . До них підходили ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які цікавилися ходом робіт. У період з 11.00 до 11.30 год. підійшов ОСОБА_11 та дозволив засипати порошок у яму. Він безпосередньо з ОСОБА_5 займався розбиранням патронів. Після розрізання патронів порошок сипали у один ящик, запал - в інший, гільзи - в третій. ОСОБА_5 змішаний порошок з піском носив та висипав до ями. До них підходив ОСОБА_3 та розмовляв з ОСОБА_8 і ОСОБА_5 . Біля місця проведення робіт також був виставлений пожежний пост.

В 12-30 ОСОБА_41 наказав припинити роботи і не розпочинати спалювання без його дозволу. Першим на обід пішов майор ОСОБА_5 , а свідок і ОСОБА_40 залишилися біля місця спалювання, потім їх змінив ОСОБА_5 , а вони пішли обідати.

Близько 13.40 год. ОСОБА_5 прийшов з обіду, а ОСОБА_8 та він пішли на обід. О 14.10 год. він прийшов на місце розбирання та прибрав робоче місце, де відбувалося розрізання патронів. У цей час ОСОБА_5 позвав ОСОБА_15 , для надання допомоги, у нього з собою був факел. В цей час пролунав вибух. Після цього мимо нього пробіг ОСОБА_15 з окривавленим обличчям. Вони побігли до ОСОБА_5 і побачили, що він придавлений бетонною плитою. Пожежний автомобіль був поблизу місця спалювання, пожежні пости були також виставлені, але пожежі не було.

Перед даним спалюванням ОСОБА_5 було проведено контрольне спалювання. Яму під час спалювання мав завантажувати ОСОБА_5 , як керівник групи спалювання.

На думку свідка, яму було перевантажено, підпалювання було факелом, а не гнітом і ОСОБА_5 не зайшов за захисну стінку.

Свідок ОСОБА_12 , суду показав, що станом на 2013 рік він перебував на посаді головного інженера в/ч НОМЕР_1 . Дана частина є арсеналом зберігання боєприпасів ВПС України. В 2013 році було знищено 880 тон авіабомб. Піротехніки було знищено 55 тон. Будівництво ями для спалювання здійснювалося під контролем ОСОБА_19 та ОСОБА_22 . ОСОБА_3 відношення до утилізації не мав, він був відповідальним за пожежну безпеку військової частини. Процес утилізації був відпрацьований і спалювання 17.09.2013 року було контрольоване. ОСОБА_3 приймав участь в прийнятті яви в частині погодження її місця розташування.

17.09.2013 року проводилося заплановане спалювання піротехніки. ОСОБА_3 виставив пожежні пости, розміщений пожежний автомобіль. До обіду були проведені підготовчі роботи, керівником робіт був ОСОБА_5 , після 12 години ОСОБА_41 наказав припинити роботи і без його наказу не розпочинати.

На думку свідка були порушені основні складові техніки безпеки: підпал був неправильний, наявним на місці спалювання особовий склад, недотримані норми загрузки. Все це мав контролювати ОСОБА_5 , який мав відповідні обов`язки, пройшов належне навчанні та був фахівцем у розміновуванні та підриві боєприпасів. Яма для спалювання була належним чином побудова, опробована і жодного разу не було ніяких надзвичайних ситуацій.

Арсенал має право виготовляти конструкції для утилізації боєприпасів. Техкартки на яму для спалювання були перевірені прокуратурою та затверджені начальником озброєння ВПС України. На першому спалюванні був присутній заступник начальника з озброєння ВПС України.

В разі дотримання всіх технологічних вимог - вибуху не було б.

Роботи по утилізації розпочалися 17.09.2013 року о 10 годині. ОСОБА_22 та ОСОБА_40 розрізали боєприпаси, порох та гільзи складали у окремі ящики. Було 10 ящиків боєприпасів, в одному ящику 60 боєприпасів, вага одного ящику близько 20 кг. Після 12 години ОСОБА_5 доповів ОСОБА_42 , що все йде по плану. Потім всі пішли на обід, а потім пролунав вибух.

Свідок ОСОБА_43 суду дав наступні покази. В 2013 році він проходив службу на посаді начальника відділення авіаційних бомб. Фахівцем із знищення боєприпасів не являється. Іноді брав участь в утилізації, знає, що вона відбувалася по технологічним карткам. Всі знищення відбувалися лише за вказівкою командира. Напередодні знищення 17.09.2013 року був інструктаж, на якому повідомляли, що будуть проведені роботи зі спалювання піротехніки. В день вибуху, свідок на місці спалювання, під час проведення робіт, не був, прибіг на місце події через 3 хвилини після вибуху. Про ОСОБА_44 може сказати, що той був досвідченим фахівцем. ОСОБА_3 відповідав за пожену безпеку. Після вибуху пожежі не було.

Свідок ОСОБА_45 суду пояснив, що 2013 році проходив службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді відповідального за техніку безпеки. 17.09.2013 року участі в проведенні робіт по утилізації не брав, так як був у відряджені, займався контролем переміщення боєприпасів. Відповідальним за техніку безпеки під час спалювання 17.09.2013 року був сам командир в/ч ОСОБА_41 . Свідок мав повноваження видати припис про заборону робіт. Яму свідок оглядав за день до утилізації. Все було добре, запуск ями відбувався за участю свідка, був проведений розрахунок маси речовини, яка підлягала знищенню під час однієї загрузки. Була розроблена технологічна картка. Вказані розрахунки робили ОСОБА_5 , ОСОБА_46 .

Ремонт ями був проведений в 2013 році. На думку свідка в яму було засипано понад 80 кг речовини, що не відповідало технологічним карткам. Кількість речовини, яка могла бути загружена в яму розраховувалася ОСОБА_5 . Що стосується ОСОБА_3 то він мав контролювати лише пожену безпеку. Після вибуху пожежі не було.

Наказ 230 станом на 17.09.2013 року був скасований. Після вибуху була проведена службова перевірка, яка встановила, що майор ОСОБА_5 перзавантажив яму та розпочав роботи без наказу командира. В діях свідка комісія порушень не знайшла.

Свідок ОСОБА_47 суду пояснив, що він експерт вибухотехник, під час проведення експертизи в 2013 році певна частина документів містить посилання на 230 наказ, проте, що він втратив чинність 01.01.2013 року він не знав.

Свідок ОСОБА_48 суду показав, що проводив перевірку у в/ч НОМЕР_1 після вибуху. Було встановлено, що яма мала невідповідну конструкцію, при прийомі ями до експлуатації був відсутній працівник держгірпромнагляду, було перевищено кількість речовини, яка підлягала спалюванню, підпал мав бути проведений дистанційно, а не шляхом вкидання факелу. Керівником робіт по спалюванню був загиблий ОСОБА_5 , який і мав проводити контроль. Решітка улавлювач в даному випадку ніякої ролі не мала, оскільки її необхідність в улавлюванні частин боєприпасів від розльоту, в даному випадку було спалювання речовини. ОСОБА_3 відповідав за свою ділянку роботи, яка полягала в контролі пожежної безпеки, контроль за процесом утилізації мав здійснювати ОСОБА_5 і ні в якому разі не мав права кидати факел в яму.

Наказ 230 на вересень 2013 року не був чинним. Порушення при будівництві ями не були причиною вибуху.

Стороною захисту на обґрунтування невинуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину надано такі безпосередньо досліджені судом докази.

Документ - лист командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_11 на запит адвоката ОСОБА_4 , згідно якого наказ Командувача Військово-Повітряних Сил України від 24.11.1999 № 230 надійшов до військової частини 26.04.2001 без додатків у кількості 4 примірників із військової частини НОМЕР_5 . Вказаний наказ в Міністерстві юстиції України не зареєстровано.

Документ відповідь начальника адміністративного управління ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.01.2015 на запит Черкаського районного суду, відповідно до якої з 01.01.2013 у Повітряних Силах Збройних Сил України Керівництво з організації утримання та зберігання авіаційних засобів ураження у Військового-Повітряних Силах України, яке введене в дію наказом командувача Військово-Повітряних Сил України від 24.11.1999 № 230, не застосовується.

Документ архівна довідка від 26.01.2015, надана на запит адвоката ОСОБА_4 , про те, що згідно довідки-замінника, який знаходиться в наказах заступника Міністра оборони України Командувача Військово - Повітряних Сил України (з бойової гуманітарної, спеціалізованої підготовки) наказ за № 230 (від якого числа не вказано) вилучено із справи та знищено, як такий, що не містить історичного, політичного, військового, народногосподарського, наукового, національно-культурного, соціально-правового та практичного значення.

Документ акт спеціального розслідування групового нещасного випадку, проведеною комісіє по проведенню спеціального розслідування, призначеною наказами Командувача повітряних Сил Збройних Сил України від 18.09.2013 № 290 та від 30.09.2013 № 307, яким встановлені організаційні та технічні причини нещасного випадку. У вказаному акті відсутні відомості про встановлені порушення з боку начальника пожежної частини ОСОБА_3 .

Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, кожний із наданих сторонами доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У зв`язку із цим, суд приймає до уваги висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к, в якій зазначено, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

За правилами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.

Об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України, характеризується: 1) діянням, яке полягає у невиконанні або неналежному виконанні військовою службовою особою своїх службових обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування; 2) настання тяжких наслідків; 3) причинним зв`язком вчиненим діянням та наслідками.

У зв`язку з цим для встановлення об`єктивної сторони цього злочину необхідно довести: а) наявність нормативного акту, яким на особу покладено відповідні обов`язки; б) які саме обов`язки, в якому порядку та обсязі повинна була виконати особа у відповідних умовах; в) чи мала вона реальну можливість виконати обов`язки; г) у чому саме виявилися порушення та які наслідки вони спричинили; ґ) чи перебували службові порушення у причинному зв`язку з тими наслідками, що настали.

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 інкримінується порушення таких нормативних актів:

-ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

-статей 11, 16, 58, 59, 82, 83 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, якими передбачено загальні обов`язки військовослужбовців та командирів (начальників);

-ст. 14 Закону України «Про охорону праці», якою передбачено загальні обов`язки працівника щодо додержання вимог нормативно-правових актів з охорони праці;

-п. 3.21.3 Положення про порядок допуску військовослужбовців Збройних Сил України до самостійного виконання робіт та організацію виконання разових робіт в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 26.12.2000 № 476, відповідно до якого перед допуском до роботи особа, що допускає до виконання робіт (відповідальний виконавець робіт), після підготовки робочого місця для виконання зварювальних, вибухонебезпечних, вибухопожежонебезпечних робіт тощо пред`являє його начальнику протипожежної служби. Останній особисто перевіряє підготовку робочого місця і підтверджує своїм підписом в наряді-допуску;

-положення про військову частину НОМЕР_1 , затвердженого начальником озброєння командування Повітряних Сил Збройних Сил України 16.04.2012 та визначених ним обов`язків начальника служби пожежної безпеки, в якому закріплено загальні посадові обов`язки ОСОБА_3 , як начальника служби пожежної безпеки;

-пункту 11 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.09.2013 № 565 «Про знищення (шляхом спалювання) малогабаритних піротехнічних засобів у військовій частині НОМЕР_1 », згідно із яким начальника служби пожежної безпеки ОСОБА_3 зобов`язано на час роботи на місці проведення робіт виставити пожежний пост у складі одного пожежного розрахунку на пожежному автомобілі зі складу резерву. Пост лишати після ретельного огляду місця проведення робіт через 30 хвилин, після чого зробити відповідні записи в наряді допуску; контролювати знищення (шляхом спалювання) малогабаритних піротехнічних засобів, дотримання заходів пожежної безпеки під час їх виконання; особисто оглянути місце спалювання після закінчення робіт з пожежної безпеки.

На думку органу досудового розслідування в силу положень вказаних нормативних актів на ОСОБА_3 покладалися такі обов`язки:

-безпосередньо перед початком робіт особисто перевірити підготовку робочого місця по знищенню шляхом спалювання виробів ФП-100М, експлуатацію спеціальної ями;

-через незадовільний стан спеціальної ями заборонити виконання робіт і доповісти командиру частини про порушення норм і правил заходів безпеки на цьому об`єкті;

-не узгоджувати наряд-допуск від 17.09.2013 № 153 для виконання вибухо-пожежонебезпечних робіт та не допустити їх проведення у спеціальній ямі, яке не відповідала технологічним вимогам;

-після початку робіт контролювати знищення шляхом спалювання виробів ФП-100М на робочому місці в спеціальній ямі, дотримання заходів пожежної безпеки під час їх виконання.

Унаслідок невиконання ОСОБА_3 своїх службових обов`язків, як зазначено у формулюванні обвинувачення, роботи призначеною групою військовослужбовців проводилися з грубим порушенням технологічного процесу знищення шляхом спалювання малогабаритних піротехнічних засобів виробів ФП-100М, які виразилися у їх розрізанні з використанням саморобного пристрою й вилученні та закладенні до спеціальної ями піротехнічної суміші у вигляді компактної маси в кількості 112,270 кг (тротиловий еквівалент 89,816 кг), при оптимальній кількості за одночасної детонації до 7 кг (т.е.), і її підпалюванні всупереч вимогам безпеки шляхом вкидання факелу, що того ж дня біля 14.20 год. призвело до вибуху у напівзамкнутому об`ємі, руйнування та розкидання залізобетонних блоків, якими була перекрита спеціальна яма, та заподіяння керівнику групи ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті та спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Зі змісту пункту 3.21.3 Положення про порядок допуску військовослужбовців Збройних Сил України до самостійного виконання робіт та організацію виконання разових робіт в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 26.12.2000 № 476, слідує, що після підготовки робочого місця для виконання робіт зі знищення піротехнічних заходів ОСОБА_3 повинен був особисто перевірити підготовку робочого місця.

Відповідно до пункту 11 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.09.2013 № 565 «Про знищення (шляхом спалювання) малогабаритних піротехнічних засобів у військовій частині НОМЕР_1 », ОСОБА_3 зобов`язаний здійснювати контроль зі знищення (шляхом спалювання) малогабаритних піротехнічних засобів, дотримання заходів пожежної безпеки під час їх виконання.

Аналізуючи зміст вказаних актів, суд звертає увагу на те, що в них відсутні відомості на предмет чого ОСОБА_3 зобов`язаний був перевірити підготовку робочого місця, а також чітких даних в якій частині він мав здійснювати контроль за проведенням робіт.

Заперечуючи вину в інкримінованому злочині, ОСОБА_3 надав показання про те, що його завдання під час знищення піротехнічних засобів полягало в забезпеченні протипожежної безпеки, зокрема протипожежними засобами та виставлення протипожежного посту, а також контролю за додержанням вимог протипожежної безпеки особами, які проводили роботи. Ці обов`язки ним в повному обсязі виконано. У той же час, здійснення контролю за додержанням вимог технологічного процесу в його обов`язки не входило. Зазначені пояснення узгоджуються з показаннями свідка - командира пожежної роти ОСОБА_13 та з функціональними обов`язками ОСОБА_3 , який як начальник служби пожежної безпеки відповідав за забезпечення у військовій частині пожежної безпеки у зв`язку з цим логічним є його твердження, що саме з цих підстав він був залучений до виконання робіт з підвищеною небезпекою, під час яких існувала небезпека виникнення неконтрольованого горіння.

Надані стороною обвинувачення докази жодним чином не спростовують показання обвинуваченого та не вказують, що на ОСОБА_3 покладався обов`язок зі здійснення контролю за додержанням інших, крім пожежних, правил безпеки.

З огляду на вказане, суд вважає переконливими доводи сторони захисту про те, що на ОСОБА_3 покладалися обов`язки з контролю знищення (шляхом спалювання) малогабаритних піротехнічних засобів в частині недопущення пожежі, тобто неконтрольованого горіння поза спеціальним вогнищем, що розповсюджується у часі і просторі. При цьому, обов`язки зі здійснення контрою за технологічним процесом знищення (правильністю розрізання піротехнічних засобів, закладення до спеціальної ями безпечної кількості піротехнічної суміші тощо), у тому числі вибухової безпеки, в його обов`язки не входило.

Такі висновки також ґрунтуються на тому, що вказаним наказом, зокрема пунктами 4 та 7 обов`язки зі здійснення контролю за дотриманням заходів безпеки під час виконання робіт покладалися на начальника відділу зберігання (авіаційних засобів, піротехнічних засобів та піротехнічних елементів) ОСОБА_5 , якому для їх виконання надавалися повноваження в разі виявлення порушень усунути особу від виконання робіт.

Аналізуючи положення інших нормативних актів, недотримання яких інкримінується ОСОБА_3 , суд зазначає, що норми Конституції України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Закону України «Про охорону праці» та положення про військову частину НОМЕР_1 , носять загальний характер з питань додержання правил охорони праці, вимог законодавства, діяльності командирів, виконання їх вказівок тощо та не встановлюють ті конкретні обов`язки, у невиконанні яких обвинувачується ОСОБА_3 .

На підтвердження винуватості ОСОБА_3 органом досудового розслідування надано висновок експерта № 3623 від 04.08.2014, відповідно до якого з технічної точки зору настання нещасного випадку є порушення технологічного процесу знищення. В досліджуваній виробничій ситуації в частині підготовки, організації знищення (шляхом спалювання) малогабаритних піротехнічних засобів виробів ФП-100М військовослужбовцями в/ч НОМЕР_1 рядом службових осіб не було дотримано вимог нормативно-правових актів з питань охорони праці та безпеки життєдіяльності, у тому числі начальником служби пожежної безпеки ОСОБА_3 .

Відповідно до цього висновку експерта порушення начальника служби пожежної безпеки полягали в не проведенні перевірки підготовки робочого місця з питань вибухо-пожежної безпеки, допущення проведення робіт про знищенню боєприпасів в ямі, яка не відповідала технологічним вимогам, що слідує з вимог пункту 3.21.3 Положення про порядок допуску військовослужбовців Збройних Сил України до самостійного виконання робіт та організацію виконання разових робіт в Збройних Силах України; не здійснені контролю знищення малогабаритних піротехнічних засобів на робочому місці, що передбачалося вимогами пункту 11 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.09.2013 № 565.

Оцінюючи висновки експерта, суд не погоджується з ними, оскільки вони зроблені на підставі поверхневого дослідження документів стосовного службових обов`язків ОСОБА_3 , якими як зазначалося вище не передбачено предмет перевірки спеціальної ями та в якій частині останній мав здійснюватися контроль за проведенням робіт.

Також відповідно до висновку експерта з технічної точки зору причиною настання нещасного випадку є порушення, які полягали в закладенні до спеціальної ями піротехнічної суміші у вигляді компактної маси в кількості значно більшої ніж оптимальна маса та її підпалюванні всупереч вимогам безпеки шляхом вкидання факелу. З цього висновку не прослідковується прямий причинний зв`язок з не проведенням перевірки до початку робіт, що ставиться в провину ОСОБА_3 , та вказаними причинами нещасного випадку, які виникли вже під час проведення робіт.

Окрім цього, суд звертає увагу, що роблячи висновок про наявність порушень у діях ОСОБА_3 , експерт зіслався на положення Керівництва з організації утримання та зберігання авіаційних засобів ураження у Військово-Повітряних Силах України, введеного в дію наказом командувача Військово-Повітряних Сил України № 230 від 24.11.1999, у додатку якого передбачалися параметри спеціальної ями, порядок її підготовки, підпалення запальних зарядів.

Стороною обвинувачення надано листи тимчасово виконувача обов`язків директора Департаменту правового забезпечення Міністерства оборони України від 21.11.2013 та тимчасово виконувача обов`язків заступника командувача з логістики начальника логістики ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.11.2013, відповідно до яких вказане Керівництво є чинним.

Водночас стороною захисту надано архівну довідку від 26.01.2015, про те, що згідно довідки-замінника, який знаходиться в наказах заступника Міністра оборони України Командувача Військово - Повітряних Сил України (з бойової гуманітарної, спеціалізованої підготовки) наказ за № 230 (від якого числа не вказано) вилучено із справи та знищено, як такий, що не містить історичного, політичного, військового, народногосподарського, наукового, національно-культурного, соціально-правового та практичного значення.

Також на запит суду, начальник адміністративного управління ІНФОРМАЦІЯ_2 надав відповідь від 31.01.2015, відповідно до якої з 01.01.2013 у Повітряних Силах Збройних Сил України Керівництво з організації утримання та зберігання авіаційних засобів ураження у Військово-Повітря Керівництво з організації утримання та зберігання авіаційних засобів ураження у Військово-Повітряних Силах України, яке введене в дію наказом командувача Військово-Повітряних Сил України від 24.11.1999 № 230, не застосовується.

Крім того, стороною обвинувачення надано лист в/ч НОМЕР_4 № 350/129/25/110/пс від 24.01.2024 року, з якого слідує, що наказом командувача ПС ЗСУ від 22.06.2011 року, Керівництво з організації утримання та зберігання авіаційних засобів ураження у Військово-Повітряних Силах України, яке введене в дію наказом командувача Військово-Повітряних Сил України від 24.11.1999 № 230, з 01.01.2013 року втратило чинність.

За таких обставин суд не приймає вказаний нормативний акт як доказ винуватості обвинуваченого, а відповідно і всі висновки, які зроблені на підставі нього під час складання висновку експерта № 3623 від 04.08.2014.

Також, за клопотанням прокурора судом було призначено комісійну судову інженерно-технічну експертизу безпеки життєдіяльності. Яка була проведена експертами ННЦ «Інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса». Згідно наданого висновку № 2919/2050 від 24.04.2023 року дії начальника служби пожежної безпеки ОСОБА_3 не суперечили вимогам правил охорони праці та, з технічної точки зору, не знаходяться в причинному зв`язку з настанням події нещасного випадку.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що на ОСОБА_3 нормативними актами покладалися обов`язки зі здійснення контролю за технологічним процесом знищення піротехнічних засобів, в частині додержання правил вибухової безпеки при розрізанні й вилученні піротехнічної суміші з фотопатронів, закладенні суміші до спеціальної ями та її підпалюванні, невиконання яких знаходиться в причинному зв`язку з наслідками у вигляді смерті ОСОБА_5 та одержання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_3 об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України.

Роблячи такий висновок, суд одночасно відкидає доводи потерпілої ОСОБА_7 , про необхідність притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за допущення порушень вимог Керівництва з організації утримання та зберігання авіаційних засобів ураження у Військово-Повітряних Силах України під час прийняття спеціальної ями для спалювання в експлуатацію, оскільки такі дії ОСОБА_3 не інкримінувалися та у зв`язку з раніше зробленими висновками на підставі яких суд відкинув вказаний нормативний документ як доказ.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що досліджені докази не доводять того, що в діях ОСОБА_3 є склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінальне правопорушення.

Отже, суд, провівши судовий розгляд кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, безпосередньо дослідивши, надані докази стороною обвинувачення, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог положень процесуальних законів, дійшов висновку про необхідність виправдання ОСОБА_3 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що в діянні ОСОБА_3 є склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення суд залишає позов без розгляду.

У зв`язку з цим, заявлений потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди заданої кримінальним правопорушенням на суму 1 036 000 грн. підлягає залишенню без розгляду.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Речові докази відсутні.

Керуючись статтями 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинувачені за ч. 2 ст. 425 КК України.

ОСОБА_3 виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди залишити без розгляду.

Процесуальні витрати у справі за проведення судових експерти віднести на рахунок держави.

Згідно зі статтями 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_49