Провадження № 1-кп/470/30/25
Справа № 470/636/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року с-ще Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурорів Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 червня 2024 року за №0001485 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Полонисте Голованівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою (9 класів), одруженого, утриманців не маючого, працюючого охоронником у ТОВ «ТНТ ГРУП», раніше не судимого, військовозобов`язаного, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, навідника 9 розрахунку (ДКШМ) 3 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , військове звання «старший солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2022 року обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, було призвано на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.02.2022 року № 14 (по стройовій частині) обвинуваченого ОСОБА_5 , який перебував у військовому званні «старший солдат» було призначено на посаду стрільця 3 відділення охорони 2 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Сухопутних військ Збройних Сил України) від 07.05.2022 року № 50-РС старшого солдата ОСОБА_5 було призначено на посаду навідника 9 розрахунку (ДКШМ) 3 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , а наказом командира військової частини НОМЕР_1 №137 від 17.05.2022 року (по стройовій частині) ОСОБА_5 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 , було зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та з 17 травня 2022 року обвинувачений вважався таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян призваних на військову службу під час мобілізації вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 25 лютого 2022 року, тобто з моменту зарахування обвинуваченого ОСОБА_5 до ІНФОРМАЦІЯ_5 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Згідно зі ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності є обов`язком громадян України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За статтею 1 Закону України «Про оборону України» - воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення в Україні воєнного стану» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно з п.п. 1-3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби, а також поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запровадження в Україні воєнного стану та порядок проходження військової служби в умовах воєнного стану старшому солдату ОСОБА_5 достеменно було відомо і до самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, старший солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, близько 12 год. 15 вересня 2022 року, обвинувачений ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді навідника 9 розрахунку (ДКШМ) 3 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення вимог вищевказаного законодавства, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби базовий табір кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 в межах території Баштанського району Миколаївської області та незаконно перебував за його межами, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце несення служби до 09 жовтня 2022 року. 09 жовтня 2022 року старший солдат ОСОБА_5 самостійно повернувся до місця служби та наказом командира військової частини НОМЕР_1 №313 від 09.11.2022 року (по стройовій частині) вважався таким, що 09.10.2022 року повернувся на службу до військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем, самовільно залишив місце служби, в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Суду показав, що на початку повномасштабного вторгнення російських військ в Україну був добровільно призваний на військову службу за мобілізацією та направлений до військової частини НОМЕР_1 . Їх взвод для виконання бойових завдань з 27 серпня 2022 року переїхав до АДРЕСА_2 . 15 вересня 2022 року, він самовільно залишив табір, оскільки дізнався про хворобу батька, а у наданні відпустки йому відмовили. Коли стан здоров`я батька покращився, самостійно повернувся на службу, після чого, фактично через місяць, був звільнений з військової служби. Зі служби він звільнявся, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворим батьком, однак у наказі про звільнення та у військовому квитку помилково записали іншу підставу звільнення - непридатність до військової служби. Наразі він допомагає батьку, однак постійного догляду за ним не здійснює, працевлаштувався та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації немає.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненому підтверджується також іншими доказами дослідженими під час судового розгляду.

Даними Витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 (по стройовій частині) № 14 від 25 лютого 2022 року, за яким старшого солдата запасу ОСОБА_5 , який прибув для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, було прийнято на військову службу та з 25 лютого 2022 року зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 на всі види забезпечення роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 на посаду стрільця 3 відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони. ВОС -100915А ( а.п.199).

Даними витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 (по стройовій частині) №76 від 16 травня 2022 року відповідно до якого обвинуваченого, старшого солдата ОСОБА_5 зарахованого наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (по особовому складу) № 50- РС від 07 травня 2022 року в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 було визнано вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби, до військової частини НОМЕР_1 ( а.п.201-207).

Даними витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №137 від 17 травня 2022 року відповідно до якого обвинуваченого старшого солдата ОСОБА_5 призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 07 травня 2022 року №50-РС на посаду навідника 9 розрахунку (ДКШМ) 3 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшого проходження військової служби в місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , з 17 травня 2022 року було зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 та визнано вважати таким, що справи і посаду прийняв, і приступив до виконання службових обов`язків ( а.п.186).

Даними витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №270 від 27 вересня 2022 року відповідно до якого обвинуваченого старшого солдата ОСОБА_5 навідника 9 розрахунку (ДКШМ) 3 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , було визнано вважати таким, що 15 вересня 2022 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 тому знято з усіх видів забезпечення ( а.п.187).

Даними витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) від 03 жовтня 2022 року №956 "Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцями кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 " ( а.п.162-163).

Даними копії акту службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 , згідно яких зокрема було встановлено, що обвинувачений старший солдат ОСОБА_5 навідник 9 розрахунку (ДКШМ) 3 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , 15 вересня 2022 року, під час перевірки особового складу НОМЕР_3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 був відсутній, місце знаходження не було відомо, закріплена зброя залишилась в підрозділі оскільки самовільно залишив військову частину, та запропоновано передати копії матеріалів службового розслідування за належністю для порушення кримінального провадження ( а.п.164-172).

Даними витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №810 від 20 жовтня 2022 року «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцями кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 », яким встановлено, що 15 вересня 2022 року, зокрема військовослужбовець ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та вибув у невідомому напрямку без зброї, чим порушив вимоги ст.1 ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.6, ст.11,16,28 Статуту Внутрішньої служби та вчинив дії, що мають ознаки кримінального правопорушення та наказано направити матеріали службового розслідування за належністю для відкриття кримінального провадження ( а.п.182-185).

Заявою обвинуваченого ОСОБА_5 ТУ ДБР у м.Миколаєві, у якій він повідомив про себе, як про військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який самовільно залишив місце служби на території Миколаївської області (а.п.210).

Даними витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №313 від 09 листопада 2022 року, за яким старший солдат ОСОБА_5 , який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 вважався таким, що з 09 жовтня 2022 року повернувся до військової частини НОМЕР_1 в місце її дислокації, після самовільного залишення військової частини і приступив до виконання службових обов`язків ( а.п.208).

Даними витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №313 від 09.11.2022 року, за яким старшого солдата ОСОБА_5 , який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частин НОМЕР_1 (по особовому складу) від 09 листопада 2022 року №286 РС з військової служби у відставку відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я, на підставі висновку (постанови) військово лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, з 09 листопада 2022 року було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.п.209).

Таким чином, суд доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є доведеною та кваліфікує його дії в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 , судом встановлено, що він одружений, утриманців немає, працює охоронником, до адміністративної відповідальності не притягався, вважається раніше не судимою особою, є військовослужбовцем, який проходив військову службу під час загальної мобілізації, за місцем служби у військовій частині НОМЕР_1 характеризувався посередньо, має статус Учасника Бойових Дій, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за досудовою доповіддю Голованівського районного сектору з питань пробації філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області, має середні ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб (а.п.35-37,211-229).

Обставинами пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин обтяжуючих покарання обвинуваченому судом встановлено не було.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання судом повинні враховуватись тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, що відповідно до ч.5 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, наявність обставин пом`якшуючих покарання, відсутність обтяжуючих обставин, та доходить висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.5 ст.407 КК України.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КК України (в редакції на час вчинення злочину) за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки, а саме щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого ОСОБА_5 який не є суспільно небезпечною особою, вважається таким, що раніше не притягався до кримінальної відповідальності, є учасником бойових дій, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що він самостійно повернувся на військову службу, суд доходить висновку, що ці обставини та дані у своїй сукупності та співвідношенні істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та свідчать, що призначення йому покарання за ч. 5 ст. 407 КК України навіть у мінімальному розмірі, встановленому в санкції вказаної частини статті, буде явно недоцільним і несправедливим, у зв`язку з чим доходить висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, однак з застосуванням положень ст. 69 КК України - нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією частини статті обвинувачення, а саме два роки позбавлення волі, оскільки саме таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та не є надто суворим чи м`яким.

При цьому суд врахував, що ОСОБА_5 після вчинення кримінального правопорушення, а саме, 09 жовтня 2022 року фактично повернувся до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби, а 09 листопада 2022 року його було звільнено з військової служби у відставку, з підстав передбачених підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Однак матеріали провадження не містять даних, а саме висновку військово лікарської комісії за яким ОСОБА_5 визнавався б непридатним для військової служби, крім цього за медичною характеристикою складеною начальником медичної служби військової частини НОМЕР_1 , обвинувачений за час проходження служби у військовій частиніА1736 за медичною допомогою не звертався, та є соматично здоровим (а.п.189). Відповідно до пояснень обвинуваченого підставою для звільнення його з військової служби мало б бути необхідність здійснення постійного догляду за хворим батьком, але його помилково було звільнено з військової служби у відставку з інших підстав. Однак і постійного догляду за батьком обвинувачений наразі не здійснює, та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.п.247-248).

З огляду на викладене вище, суд не вбачає підстав для призначення покарання із застосуванням ст.75 КК України, як про це просив прокурор і обвинувачений. Також на думку суду призначення покарання з подальшим звільненням особи від його відбування на певний строк, не сприятиме досягненню цілей покарання, визначених у статті 50 КК України, а саме запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, зокрема військовозобов`язаними та військовослужбовцями.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання під час приведення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1