Провадження № 1-кп/679/4/2025
Справа № 679/755/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішин кримінальне провадження №0000233 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ладижин, Тростянецького району, Вінницької області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, що не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 раніше судимого: 29.05.2003 року Нетішинським міським судом за ст.199 ч.2 , ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 26.07.2012 року Нетішинським міським судом за ст.307 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01.05.2021 близько 23 год. 00 хв., перебуваючи в приміщення гуртожитку, що знаходиться в м. Нетішин, вул. Набережна, 1, де в коридорі першого поверху на ґрунті, раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_6 , який був в стані алкогольного сп`яніння, виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно та протиправно, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання цих наслідків, наніс удар кулаком правої руки в ділянку обличчя потерпілого ОСОБА_7 та повалив останнього на підлогу. Під час боротьби, знаходячись в положенні лежачи, дістав з кишені розкладний ніж типу «метелик», та його лезом, наніс один удар в область живота зліва, пошкодивши черевну порожнину та життєво важливий орган ОСОБА_7 , який в цей час перебував поверх нього.

Присутній під час вказаної події ОСОБА_8 , застосувавши фізичну силу, відтягнув потерпілого ОСОБА_7 від обвинуваченого ОСОБА_6 . Таким чином він унеможливив подальше нанесення ОСОБА_6 ножових поранень потерпілому.

У результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото - різаного поранення передньої черевної стінки зліва з пошкодженням лівого сечоводу, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості, як небезпечні для життя в момент спричинення.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто, умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, отже вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні не оспорював фактичні обставини, проте оспорював наявність в його діях умислу на заподіяння смерті ОСОБА_7 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 України не визнав.

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються доказами у їх сукупності, дослідженими судом у судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , дав покази, що 01.05.2021, він, його сестра ОСОБА_9 та її син ОСОБА_10 були вдома, близько 21.00 год. до нього додому прийшла ОСОБА_11 та влаштувала скандал з приводу нібито його зустрічі з іншою жінкою.

Раніше він деякий час співмешкав з ОСОБА_11 та у них є спільна дитина.

Пересвідчившись, що у нього вдома нікого стороннього немає, ОСОБА_12 вийшла на вулицю, де її очікував ОСОБА_7 .

Через деякий час він вирішив вийти на двір, щоб покурити та виявив відсутність ключів від квартири.

Він скористався ключами своєї сестри ОСОБА_13 , однак остання сказала йому, щоб він пішов і забрав свої ключі у ОСОБА_11 .

Про те, що ключі взяла ОСОБА_11 він не мав жодного сумніву, так як напередодні вона вже забирала його ключі. В результаті чого він був змушений розшукувати її і забирати ключі.

Прийшовши до гуртожитку, що знаходиться в АДРЕСА_2 він піднявся до кімнати де мешкала ОСОБА_11 , однак її вдома не було. Зачекавши якийсь час, він вирішив йти додому та спустився на перший поверх, де зустрів ОСОБА_11 , яка була в компанії ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 .

В ході суперечки між ним та ОСОБА_11 , ОСОБА_7 втрутився, та він захотів дати останньому ляпаса. В результаті чого потягнувся рукою до ОСОБА_7 , той в свою чергу схопив його руку та потягнув на себе. В результаті чого він впав на ОСОБА_7 та його велосипед. Між ними виникла бійка. Присутній разом з ОСОБА_7 ОСОБА_8 почав стягувати його з потерпілого та наносити численні удари. Він намагався захиститись, та прикривався руками. ОСОБА_7 був поверх нього та намагаючись притиснути його до полу, ліктем придавив його горло. Він почав втрачати свідомість та не розумів, що відбувається.

Коли він прийшов до тями, то нікого поруч не було, а біля нього лежав його розкладний ніж типу «метелик», якого він підняв та, вийшовши через запасний вихід, пішов додому. Даний ніж він завжди мав при собі та носив у кишені штанів.

Коли він прийшов додому, то сестра побачивши його злякалась, так як він був весь у крові та сказала йому піти помитись. У нього був розбитий ніс, боліли ребра, на голові були синці та гулі. На нозі був поріз ймовірно від ножа.

Вказав, що лікар обстежував його на наявність тілесних ушкоджень лише через тиждень після його побиття.

Вмившись, він ліг спати, при цьому ніж та телефон виложив на журнальний столик біля свого ліжка, однак згодом приїхали працівники поліції та звинуватили його у вбивстві. Приблизно через дві години приїхали поліцейські з м.Шепетівки та повезли його у відділок.

Запевнив, що наміру вбити ОСОБА_7 чи будь кого іншого він не мав, не пам`ятає чи наносив удари ножем. Він лише намагався захиститись від нанесення йому ударів. Не заперечував, що долучений до матеріалів справи, як речовий доказ, ніж типу «метелик» належить йому.

Про скоєне шкодує, неодноразово просив вибачення у потерпілого ОСОБА_7 , і він його вибачив, претензій матеріального та морального характеру він до нього не має, щиро жалкує з приводу вчиненого, у судових дебатах підтримав позицію захисника, просив суд перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на не навмисний злочин або виправдати за відсутністю доказів.

Допитаний в судовому засіданні від 25.11.2021 потерпілий ОСОБА_7 , дав покази, що з обвинуваченим був знайомий ще раніше. Також, він був у дружніх відносинах з ОСОБА_11 , яка працювала в магазині поруч з місцем його проживання. Він знав, що ОСОБА_11 раніше жила з ОСОБА_6 , та у них була спільна дитина.

01.05.2021 ОСОБА_11 зателефонувала до нього вдень та запропонувала покататись на велосипедах, на що він погодився. Вони відпочивали, пили пиво та катались приблизно до 20:00 год., а потім ОСОБА_11 поїхала до ОСОБА_6 додому.

Через деякий час вона зателефонувала до нього та попросила приїхати до квартири ОСОБА_6 та забрати її звідти. Він погодився та приїхавши, постукав у двері квартири ОСОБА_6 . Двері відкрив обвинувачений і ОСОБА_12 вибігла на двір. На дворі ОСОБА_11 викрикувала образи на адресу ОСОБА_6 та кинула пляшкою у вікно його квартири. Після цього вони роз`їхались у різних напрямках.

Однак, приблизно через годину ОСОБА_12 знову зателефонувала до нього та попросила приїхати до гуртожитку, де вона мешкала, та провести її до дому, так як вона боялась ОСОБА_6 .

Приїхавши до гуртожитку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , він зустрів ОСОБА_12 разом з її племінницею ОСОБА_14 та ОСОБА_8 . Вони зайшли до приміщення гуртожитку та йшли по першому поверху. Коли вони підійшли до сходів, то їм назустріч спускався ОСОБА_6 який розпочав з ним бійку. Він намагався оборонятися та наносити удари у відповідь. В якийсь момент вони обоє впали і продовжили качатись по підлозі. Їх намагались розборонити. Була метушня. Він не знає хто кого бив, можливо ОСОБА_15 били і інші. Він наносив удари хаотично.

Коли він був зверху на ОСОБА_6 то відчув різку біль та побачив кров. Пройшло 5-10 секунд і він підвівся. Бійка припинилась. Він пішов у напрямку головного входу, попросивши щоб йому викликали швидку допомогу. На підлозі лежав ніж «метелик», який не був закритий на защібку. Він не бачив хто вдарив його тим ножем, і хто це міг бути він не знає.

У лікарні він провів три тижні, де був допитаний слідчим.

Одяг в якому він був того вечора, у нього спочатку вилучили, а потім принесли назад. Так як він мав на собі сліди крові, то він віддав його мамі, яка його замочила перед пранням. Однак працівники поліції повторно його вилучили.

Будь яких інших претензій до обвинуваченого він не має, цивільний позов не заявляв, підтвердив той факт, що обвинувачений неодноразово просив у нього вибачення, та він його пробачив, просить суд суворо його не карати.

Допитаний в судовому засіданні від 25.11.2021 свідок ОСОБА_8 дав покази, що він проживає в гуртожитку, що знаходиться в АДРЕСА_2 . Ввечері 01.05.2021 він був вдома зі своєю дівчиною, йому зателефонувала сусідка ОСОБА_14 і попросила допомогти підняти коляску з дитиною до її кімнати.

Коли він вийшов на двір то зустрів ОСОБА_14 з коляскою і вони пішли до гуртожитка. На першому поверсі вони зустріли ОСОБА_11 , яка мешкала у цьому ж гуртожитку та ОСОБА_7 . ОСОБА_12 попросила провести її до кімнати, так як сказала, що її очікує бувший чоловік, та хоче вчинити над нею розправу. Біля сходів на першому поверсі їм на зустріч вийшов ОСОБА_6 і розпочав бійку з ОСОБА_7 . Хлопці впали на землю та почали вовтузитись. Він почав їх розбороняти та намагався припинити бійку. В сутичці ОСОБА_6 дістав ніж і завдав травми потерпілому. ОСОБА_6 вдарив і його в груди та прокусив руку, однак він думає, що ОСОБА_16 його не бачив і зробив це випадково.

Після того як ОСОБА_7 отримав поранення, він відвів потерпілого до вхідних дверей, а ОСОБА_17 викликала швидку. ОСОБА_6 при цьому втік.

Допитана в судовому засіданні від 01.03.2024 свідок ОСОБА_14 дала покази, що увечері 01.05.2021 вона гуляла з своєю дитиною на вулиці. До неї подзвонила її тітка ОСОБА_11 та попросила провести її додому, так як вона боялась ОСОБА_18 .

Вона зателефонувала своєму сусіду ОСОБА_19 та попросила допомогти підняти коляску з дитиною і провести ОСОБА_11 .

Коли вони проводили ОСОБА_11 , на ліве крило гуртожитку, та дійшли до сходів то їм на зустріч спускався ОСОБА_6 і одразу почав бійку з ОСОБА_7 , який йшов разом з ОСОБА_11 .

ОСОБА_8 нікого не бив, лише намагався розборонити ОСОБА_18 та ОСОБА_20 , відштовхував їх один від одного. Здається, ОСОБА_12 била ОСОБА_18 . Коли обвинувачуваний ОСОБА_21 та потерпілий ОСОБА_22 впали, то продовжили битись на полу. В процесі бійки ОСОБА_6 почав щось діставати з карману штанів, тоді ОСОБА_23 почала кричати, що у ОСОБА_18 є ніж.

Вона ніж не бачила, лише чула це від ОСОБА_12 , так як злякалась та відійшла подалі, тому що в ході бійки хлопці падали на коляску з дитиною.

Потім вона почула крик ОСОБА_12 про те, що необхідно надати допомогу та викликати швидку. Вона викликала швидку допомогу, а ОСОБА_24 підвів потерпілого, так як вона не сказала куди потрібно під`їхати.

Коли приїхали працівники поліції вона їм все розповіла, хоча ОСОБА_12 , яка говорила, що це зробив ОСОБА_21 , просила про це не розповідати. До приїзду поліції ОСОБА_6 втік через запасний вихід.

Допитана в судовому засіданні від 04.11.2021 свідок ОСОБА_13 дала покази, що проживає в квартирі зі сином ОСОБА_10 та своїм братом ОСОБА_15 . Коли її брат не п`є, то у них все добре, а коли п`є чи щось вживає, то стає неадекватним.

01.05.2021 була Пасха і її брат ОСОБА_6 знаходився вдома. Ввечері до нього прийшла його дівчина ОСОБА_23 та влаштувала скандал з приводу іншої жінки.

На коридорі ОСОБА_12 очікував незнайомим їй чоловік з світлим волоссям, який замахнувся на неї рукою, однак ОСОБА_15 її відпихнув та почав битись з незнайомцем. То ж їй довелось їх розбороняти. В цей час ОСОБА_23 вийшла на двір та кинула камінь чи пляшку у вікно їх квартири.

Після того як ОСОБА_12 з світловолосим чоловіком пішли, ОСОБА_15 почав шукати телефон та ключі від квартири. Не знайшовши ключа, він попросив у неї відкрити йому двері щоб вийти на двір покурити. Коли ОСОБА_15 йшов шукати ключа, він був спокійний.

Приблизно через тридцять хвилин ОСОБА_15 повернувся додому весь закривавлений. Кров текла з обличчя, на шиї був помітний слід від удушення. Вона бачила його побите обличчя, спину, руки. Нога кровоточила.

Він помився та ліг спати. На журнальному столику біля ліжка він виложив ніж та телефон. Через деякий час прийшла поліція і звинуватила його у скоєнні злочину.

Працівники поліції були вдома приблизно дві години та очікували приїзду слідчих. Вона запросила свого знайомого ОСОБА_25 прийти до них, так як не знала, що їй робити.

Ніж, який належав її брату і лежав на журнальному столику, вона за порадою працівників поліції, винесла з квартири на коридор і положила на сходах. Даний ніж було вилучено в присутності двох понятих. Те як вона виносить ніж вона знімала на свій телефон.

ЇЇ та брата забрали до відділку.

Допитаний в судовому засіданні від 04.11.2021 свідок ОСОБА_26 дав покази, що вночі на Пасху до нього подзвонив ОСОБА_24 та попросив спуститися і принести води, так як є чоловік з ножовим пораненням.

Коли він спустився, то бачив пораненого потерпілого ОСОБА_20 якому ОСОБА_24 затискав рану.

Потерпілий сказав, що була бійка і його поранили. ОСОБА_8 казав, що його також порізали. Також з ними було ще дві жінки. Одну з яких він знав, це була ОСОБА_27 .

Приблизно через двадцять хвилин приїхала швидка допомога і поліція. Працівники поліції зробили фото місця злочину і забравши свідків поїхали. Обвинуваченого він не бачив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_28 показав, що 01.05.2021 був оперативним черговим у відділку поліції. Отримав повідомлення , що ОСОБА_6 завдав ножове поранення. За результатом такого повідомлення склав рапорт.

Потерпілого доставили у відділення СМСЧ м. Нетішин, пізніше затримали ОСОБА_6 .

Сам він на місце пригоди не виїжджав, так як не мав права покидати відділок.

Щодо наявності двох рапортів то вказав, що можливо це було пов`язано з перекваліфікацією вчиненого правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 вказав, що працює слідчим, однак не пригадує чи здійснював він досудове розслідування даного правопорушення. Вказав, що спочатку ОСОБА_6 звинуватили у заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, а потім перекваліфікували на замах на умисне вбивство.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_30 вказав, що працює слідчим. В результаті допиту свідків, які вказали, що бачили як ОСОБА_6 бив ножем, було прийняте рішення про перекваліфікацію його дій з заподіяння тяжкого тілесного ушкодження на замах на умисне вбивство.

На місці злочину було відібрано змиви крові, які опечатали та надали на експертизу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_31 вказав, що працює слідчим. Він прибув до м. Нетішин для документування злочину. Сестра ОСОБА_6 повідомила, що в її квартирі є можливе знаряддя злочину. Так як була нічна пора, то не було можливості проводити огляд.

ОСОБА_13 виступила ініціатором видачі ножа. Вона його винесла на коридор, де в присутності понятих його було вилучено. Вказав, що вся послідовність дій відображена в процесуальних документах.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_32 показав, що на досудовому слідстві здійснював захист обвинуваченого ОСОБА_6 . Він бачив тілесні ушкодження на тілі у обвинуваченого та фотографував їх. Однак ОСОБА_6 захотів щоб його захист здійснював адвокат ОСОБА_5 . До моменту вступу у справу нового захисника він приймав участь у необхідних процесуальних діях.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та ОСОБА_35 які, кожен окремо дали покази, що вони були понятими при проведені слідчих дій.

Так, свідок ОСОБА_35 показав, що був понятим при проведені слідчого експерименту у гуртожитку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , де потерпілий ОСОБА_7 розказував, що і як сталося та показував поранення. Казав, що це все сталось через дівчину.

На його думку обвинувачений був у безвиході і тому вдарив ножем.

Свідок ОСОБА_34 був понятим при вилучені ножа на коридорі першого поверху по вул. Будівельників 10 в м.Нетішин.

Свідок ОСОБА_33 був понятим при затриманні особи, підозрюваної у вчинені злочину.

Свідок зі сторони захисту ОСОБА_11 відмовилась давати свідчення зіславшись на те, що вона нічого не пам`ятає і вказала на наявність спільної дитини у неї з обвинуваченим ОСОБА_6 .

Інші свідки, про виклик яких клопотала сторона захисту, в судові засідання не з`явились, хоча суд неодноразово їх викликав в судові засідання. Сприяючи таким чином стороні захисту у наданні суду своїх доказів.

А також дослідженими у судовому засідання письмовими доказами по справі, а саме:

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, вбачається, що 02.05.2021 о 01:03:40 було зареєстровано кримінальне провадження №0000233 за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, з якого вбачається, що ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою позбавлення життя, заподіяв тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення передньої черевної стінки, предметом зовні схожим на ніж громадянину ОСОБА_7 , однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі. ОСОБА_7 було доставлено до КНП НМР «СМСЧ м.Нетішин».

(Т.1 м.д.р. а.с.11)

Відповідно до електронного рапорту від 01.05.2021 вбачається, що ОСОБА_14 вказує на ОСОБА_6 як на особу яка під час сварки заподіяла тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення передньої черевної стінки ОСОБА_7

(Т.1 м.д.р. а.с.12-13)

Відповідно до протоколу огляду місця події від 02.05.2021 з фото-таблицями, вбачається, що на першому поверсі під`їзду №1, будинку №1 на підлозі було виявлено окуляри з пошкодженням лівої вставки (відсутнє скло) та плями крові, які були вилучено.

(Т.1 м.д.р. а.с.16-25)

Відповідно до постанови про визнання та приєднання до матеріалів речового доказу від 06.05.2021 року, окуляри потерпілого ОСОБА_7 , які пошкоджені без скла лівої частини та скло до них, визнано речовим доказом.

(Т.1 м.д.р. а.с.26)

Відповідно до протоколу огляду речових доказів від 06.05.2021 з фото-таблицями, вбачається, що окуляри які було вилучені під час проведення огляду місця події 02.05.2021, у коридорі під`їзду №1, будинку розташованого по АДРЕСА_2 , на підлозі належать потерпілому ОСОБА_7

(Т.1 м.д.р. а.с.27-28)

Відповідно до висновку експерта №251 від 03.06.2021, відповідно до якого при проведенні судово-медичного імунологічного дослідження змивів з підлоги коридору під`їзду №1 будинку по АДРЕСА_2 встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А та з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0.

Кров підозрюваного ОСОБА_6 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0

На марлевих тампонах зі змивами з поверхні керамічної плитки (об`єкти №1-4), вилучених під час проведення огляду місця події, у коридорі під`їзду №1 будинку по АДРЕСА_2 , знайдена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А.

Отже, ця кров може належати особі (особам) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А в тому числі і потерпілому ОСОБА_7 .

(Т.1 м.д.р. а.с.33-35)

Відповідно до висновку експерта №121 від 03.06.2021, вбачається, що в ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки зліва з пошкодженням лівого сечоводу.

Виявлені в ОСОБА_7 тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжкого ступеня за кваліфікуючим критерієм небезпеки для життя в своєму перебігу. Дані тілесні ушкодженя спричинені одноразовою травмуючою дією.

(Т.1 м.д.р. а.с.48-49)

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 10.06.2021 за участі потерпілого ОСОБА_7 , вбачається, що останній показав де і яким чином отримав тілесне ушкодження. Так потерпілий показав, що під час супроводження ОСОБА_36 до кімнати, де вона проживає, на нього накинувся ОСОБА_21 та завдав удару кулаком правої руки йому в обличчя. Від удару в нього зламались окуляри. В ході бійки він та ОСОБА_21 впали на підлогу та він намагаючись припинити бійку тримав обвинуваченого за руки. ОСОБА_11 , ОСОБА_37 та ОСОБА_38 наносили удари ОСОБА_39 .

Він не знає як так вийшло, що коли він знаходився над ОСОБА_40 , останній завдав йому два удари кулаком, а потім один удар ножем.

Відчувши різку біль внизу живота, він припіднявся та побачив поруч ОСОБА_41 ніж. Після цього він встав та відійшов в сторону. Де подівся ОСОБА_42 він не пам`ятає.

(Т.1 м.д.р. а.с.53-62)

Відповідно до протоколу добровільної видачі та огляду вилученого майна від 06.05.2021, вбачається, що одяг який було добровільно надано потерпілим ОСОБА_7 , а саме: джинсові штани синього кольору марки «Vinutos», футболка білого кольору із написом «Winutos», спортивна кофта з капюшоном чорного кольору марки «Valimark» та шкіряний ремінь коричневого кольору містить плями бурого кольору, зовні схожі на кров та сліди порізу.

(Т.1 м.д.р. а.с.64-72)

Відповідно до висновку експерта №256 від 07.06.2021, вбачається, що на спортивній кофті потерпілого ОСОБА_7 , знайдена кров людини при визначенні групової належності якої виявлені антигени В та Н.

Отже, ця кров може належати особі (особам) в крові якої (яких) містяться антигени В та Н, в тому числі і потерпілому ОСОБА_7 .

(Т.1 м.д.р. а.с.84-83)

Відповідно до висновку експерта №257 від 07.06.2021, вбачається, що на штанах джинсових потерпілого ОСОБА_7 , знайдена кров людини при визначенні групової належності якої виявлені антигени В та Н.

Отже, ця кров може належати особі (особам) в крові якої (яких) містяться антигени В та Н, в тому числі і потерпілому ОСОБА_7 .

(Т.1 м.д.р. а.с.89-90)

Відповідно до висновку експерта №252 від 03.06.2021, вбачається, що на ремені потерпілого ОСОБА_7 , знайдена кров людини при визначенні групової належності якої виявлені антигени В та Н.

Отже, ця кров може належати особі (особам) в крові якої (яких) містяться антигени В та Н, в тому числі і потерпілому ОСОБА_7 .

(Т.1 м.д.р. а.с.94-95)

Відповідно до висновку експерта №249 від 11.05.2021, вбачається, що кров потерпілого ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0.

(Т.1 м.д.р. а.с.101)

Відповідно до заяви про добровільну видачу від 02.05.2021 та протоколу огляду від 02.0.52021 вбачається, що ОСОБА_13 видала складений ніж типу «метелик» належний її брату ОСОБА_6

(Т.1 м.д.р. а.с.102,104-107)

Відповідно до висновку експерта №254 від 03.06.2021, вбачається, що на штанах джинсових, чорного кольору, підозрюваного ОСОБА_6 , знайдена кров людини при визначенні групової належності якої виявлені антигени В та Н.

Отже, ця кров може належати особі (особам) в крові якої (яких) містяться антигени В та Н, в тому числі і потерпілому ОСОБА_7 .

Виключити в цих об`єктах домішки крові від підозрюваного ОСОБА_6 в крові якого міститься антиген Н не являється можливим.

(Т.1 м.д.р. а.с.114-116)

Відповідно до висновку експерта №253 від 03.06.2021, вбачається, що на кофті спортивній з капюшоном, підозрюваного ОСОБА_6 , знайдена кров людини при визначенні групової належності якої виявлені антигени В та Н.

Отже, ця кров може належати особі (особам) в крові якої (яких) містяться антигени В та Н, в тому числі і потерпілому ОСОБА_7 .

Виключити в цих об`єктах домішки крові від підозрюваного ОСОБА_6 в крові якого міститься антиген Н не являється можливим.

(Т.1 м.д.р. а.с.120-122)

Відповідно до протоколу огляду речових доказів від 09.06.2021, вбачається, що на джинсових штанах підозрюваного ОСОБА_6 , які є чорного кольору, спостерігаються плями бурого кольору зовні схожі на кров, які згідно судово-імунологічної експертизи є кров потерпілого ОСОБА_7 .

Крім того, на спортивній кофті чорно-зеленого кольору з капюшоном яка належить підозрюваному ОСОБА_6 , спостерігаються плями бурого кольору зовні схожі на кров, які згідно судово-імунологічної експертизи є кров потерпілого ОСОБА_7

(Т.1 м.д.р. а.с.108-110)

Відповідно до висновку експерта №149 від 11.06.2021, вбачається, що на клинку ножа знайдені сліди крові людини, встановити групову належність якої за допомогою реакції кількісної абсорбції та абсорбції-елюції не вдалось.

На руків`ї ножа знайдена кров людини та потожирові виділення, в яких виявлені антигени В та Н.

Отже, сліди крові людини на руків`ї ножа, що змішані із потожировими виділеннями - можуть походити від особи (осіб), в крові якої яких) є антигени В і Н, в тому числі, можливо, і від потерпілого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , але виключити наявність антигена Н за рахунок потожирових виділень, чи крові підозрюваного ОСОБА_43 р.н., неможливо.

(Т.1 м.д.р. а.с.128-130)

Відповідно до висновку експерта №57 від 14.06.2021, вбачається, що речі потерпілого ОСОБА_7 , а саме: футболка білого кольору із написом «Winutos» та худі марки «Valimark» мають наскрізне колото-різане пошкодження ниток трикотажного полотна, а джинсові штани синього кольору марки «Vinutos» мають наскрізне різане пошкодження ниток трикотажного полотна.

Обидва, наскрізні колото-різані пошкодження трикотажного полотна, за умови пошарового розташування двох зазначених предметів чоловічого верхнього плечового одягу один на одному, збігаються між собою, а це відповідно дає змогу вважати, що вони були заподіяні одночасно в наслідок механічної дії одного і того ж самого твердого плоского однобічно-гострого клинкового знаряддя, по типу ножа, що має тупий «обух» недеформований кінець чи вістря та ймовірно гладку заточку ріжучої крайки свого леза.

Встановленні під час медико-криміналістичного дослідження первісні як конструктивні і технологічні, так і експлуатаційні групові ознаки однобічно-гострого шарнірно-рухливого клинка наданого для експертизи складного однопредметного кишенькового ножа типу «балісонг» або «ніж-метелик» - вказують на те, що клинок цього ножа ймовірно може бути і передбачуваним знаряддям травми для обох, описаних вище наскрізних колото-різаних пошкоджень ниток трикотажного полотна складових частин низу худі «Valimark» і футболки «МYZ» потерпілого ОСОБА_7 .

Однак через неможливість нанесення експериментальних пошкоджень трикотажного полотна низу худі та футболки як підтвердити, так і спростувати вказану, відповідність на момент дослідження неможливо.

(Т.1 м.д.р. а.с.134-142)

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.05.2021, вбачається, що ОСОБА_8 вказав на ОСОБА_6 , як на особу, яка 01.05.2021 близько 23:00 на коридорі першого поверху будинку по АДРЕСА_2 , завдала удар ножем невідомому йому хлопцю.

(Т.1 м.д.р. а.с.143-145)

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 14.05.2021 за участі свідка ОСОБА_8 вбачається, що останній показав де і яким чином потерпілий ОСОБА_7 , якого він на той час не знав, отримав тілесне ушкодження. Так, свідок вказав на те, що коли ОСОБА_42 , якого він на той час не знав, розпочав бійку з ОСОБА_44 то він, знаходячись позаду обвинуваченого, потягнув того за одяг та відштовхнув від потерпілого. В результаті чого ОСОБА_42 впав на коляску в якій знаходилась дитина ОСОБА_45 подальшому ОСОБА_42 та ОСОБА_46 лежачи на підлозі продовжували бійку.

Він помітив, що ОСОБА_42 дістав з правої кишені ніж. Застосувавши силу він відтягнув потерпілого та вибив ніж з рук обвинуваченого, при цьому отримавши поріз в ділянці грудей.

В процесі боротьби ОСОБА_42 перевернувся на живіт та лівою рукою взяв ножа, так як він своєю ногою наступив на його праву руку.

Намагаючись забрати ножа у ОСОБА_41 , останній вкусив його за руку. Потерпілий ОСОБА_7 в цей час знаходився над ОСОБА_40 , а він відійшов в сторону. Знаходячись в стороні він побачив як ОСОБА_47 завдав удару ножем в низ живота потерпілому ОСОБА_48 . Він відразу відтягнув останнього від ОСОБА_49 , допоміг йому підвестися і відвів до головного входу в гуртожиток, де надавав медичну допомогу.

ОСОБА_42 при цьому відразу втік.

(Т.1 м.д.р. а.с.146-158)

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.05.2021, вбачається, що ОСОБА_14 вказала на ОСОБА_6 , як на особу яка 01.05.2021 близько 23:00 на коридорі першого поверху будинку по АДРЕСА_2 , завдала удар ножем ОСОБА_7

(Т.1 м.д.р. а.с.159-161)

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 14.05.2021 за участі свідка ОСОБА_14 вбачається, що останній показав де і коли потерпілий ОСОБА_7 , якого вона на той час не знала, отримав тілесне ушкодження. Так, свідок вказала, що бійку почав ОСОБА_21 завдавши ударів ОСОБА_50 . В ході бійки хлопці впали на підлогу та заділи коляску з дитиною. На підлозі хлопці продовжували боротися. Вона не бачила як ОСОБА_21 наніс удар ножем потерпілому, однак вказала, що бачила як останній діставав ножа з кишені. Побачивши, що ОСОБА_21 дістав ножа вона почала телефонувати в поліцію.

Після того як ОСОБА_24 з ОСОБА_51 підійшли до головного входу в гуртожиток, вона надала серветки для того щоб витерти кров. При цьому ОСОБА_7 казав, що його порізав ОСОБА_6

(Т.1 м.д.р. а.с.162-172)

Відповідно до висновку експерта №170 від 18.05.2021, вбачається, що у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості. Тілесних ушкоджень, характерних для виникнення в результаті утримання, здавлення, шарпання руками сторонньої особи або під час самозахисту сторонньою особою при судово-медичній експертизі не виявлено.

(Т.1 м.д.р. а.с.197-198)

Відповідно до положень ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження тощо.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтями 85 та 86 КПК України встановлено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для визнання недопустимим доказом письмові докази, які знаходяться на аркушах справи від №№2-227, та речові докази у кримінальному провадженні у зв`язку з їх отриманням внаслідок очевидного порушення прав обвинуваченого на захист та внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, на що вказує захисник. Суд не погоджується з твердженнями захисника обвинуваченого, що не зазначення в витязі з ЄРДР відомостей про заявника або потерпілого є підставою для визнання його недопустимим та неналежним доказом. Оскільки, з наявного в матеріалах справи рапорту вбачається, що з повідомлення про вчинення кримінального правопорушення надійшло від комунального некомерційного підприємства Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико-санітарна частина м.Нетішин».

Суд не погоджується з твердженнями захисника обвинуваченого, що до обвинуваченого ОСОБА_6 були застосовані неналежні правові процедури досудового розслідування неуповноваженими особами оскільки, слідчі були призначені для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000233 від 02.05.2021, а не у кримінальному провадженні № 0000233 від 02.05.2021. Так, в матеріалах справи наявна постанова заступника начальника Шепетівського районного управління поліції - начальника СВ ГУНП в Хмельницькій області майора поліції ОСОБА_52 про призначення групи слідчих.

Зі змісту даної постанови вбачається, що вона винесена на підставі матеріалів досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000233 від 02.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.15 ч.1 ст.115 КК України. Крім того, короткий виклад обставин вчиненого кримінального правопорушення чітко вказує на події щодо заподіяння ОСОБА_6 тілесного ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення громадянину ОСОБА_7 .

На підставі вищезазначеної постанови слідчі ОСОБА_30 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , кожен окремо, винесли постанови про прийняття до свого провадження кримінальне провадження № 0000233 від 02.05.2021.

Тому, наявність описки в зазначенні номера провадження не може бути підставою для визнання того, що досудове розслідування проводилось неуповноваженими особами.

Посилання захисника обвинуваченого на недопустимості доказів, зібраних стороною обвинувачення через відсутність постанови про визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів) до уваги судом не приймається, так як прокурором долучена до матеріалів справи постанова про призначення групи прокурорів від 02.05.2021 винесена ОСОБА_58 .

Твердження захисника обвинуваченого про те, що матеріали справи та речові докази не відкривалися, та не надавалися для ознайомлення ОСОБА_6 повністю спростовується наявним в матеріалах справи протоколом де підозрюваний ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_32 розписався про ознайомлення, без будь-яких застережень.

Посилання захисника обвинуваченого на недопустимості ножа як речового доказу з підстав відсутності як клопотання слідчого про проведення обшуку, так і ухвали слідчого судді про проведення обшуку, судом сприймається критично, так як вилучення ножа відбувалось за добровільної згоди ОСОБА_13 , яка винесла його на загальний коридор будинку та віддала працівникам поліції. Крім того в ході дослідження речових доказів ОСОБА_6 не заперечував, що то саме його ніж, який був з ним в той вечір.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що провина обвинуваченого доведена повністю, оскільки дослідженні вищезазначені докази отриманні у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, вони мають значення для кримінального провадження та відповідають фактичним обставинам справи.

Відтак, суд доходить висновку, що умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, слід кваліфікувати за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, 01.05.2021 близько 22.30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з причин раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_7 , вирішив скоїти його вбивство. З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 , взяв розкладний ніж типу «метелик», який вирішив використати як знаряддя вбивства.

Після цього, того ж дня, близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_6 прийшов до приміщення гуртожитку, що знаходиться в м. Нетішин, вул. Набережна, 1, де, в коридорі першого поверху зустрів ОСОБА_7 . В подальшому, ОСОБА_6 реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на вбивство ОСОБА_7 , наблизився до нього. Діючи умисно та протиправно, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання цих наслідків, наніс декілька ударів кулаками рук в ділянку обличчя потерпілого ОСОБА_7 та повалив останнього на підлогу. Під час боротьби, знаходячись в положенні лежачи, дістав з кишені зазначений розкладний ніж та його лезом, з метою пошкодження життєво важливих органів ОСОБА_7 , наніс один удар в область живота зліва, пошкодивши черевну порожнину та життєво важливий орган.

Разом з цим, ОСОБА_6 не довів свій злочинний умисел до завершення з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_7 вчинив активний фізичний опір, а також присутній під час вказаної події ОСОБА_8 , застосувавши відносно нього фізичну силу унеможливив подальше нанесення ним ножових поранень потерпілому.

У результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото - різаного поранення передньої черевної стінки зліва з пошкодженням лівого сечоводу, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості, як небезпечні для життя в момент спричинення.

Таким чином, дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 .

Дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлених під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у його вчиненні.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Оцінивши надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 та ч. 3 ст. 337 КПК України, суд, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, зазначені вище безпосередньо досліджені докази, вважає належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин встановлених судом.

Разом із тим, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

У судовому засіданні, за результатом дослідження доказів у їх сукупності, не знайшло свого підтвердження висунуте ОСОБА_6 обвинувачення за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, при цьому який виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, а тому суд користуючись своїм правом, передбаченим ч. 3 ст. 337 КПК України, вважає за необхідне змінити правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто, умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Так, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України передбачено відповідальність за закінчений замах на умисне вбивство, а ч. 1 ст. 121 КК України - відповідальність за умисні тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини. При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи.

Характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий, щодо матеріальних злочинів, і бажання вчинення злочинного діяння - щодо формальних злочинів. У такого роду бажанні знаходить своє вираження вольова ознака умислу як його найважливіша і відмінна риса. Наявністю бажання настання злочинного наслідку при вчиненні злочину з матеріальним складом прямий умисел відрізняється від інших форм і видів вини. Бажання, як вольове начало, перебуває в нерозривній єдності із свідомістю особи, яка діяла з прямим умислом, і її здатністю передбачити наслідки свого діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 24 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом (коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання) дій (бездіяльності), безпосередньо спрямованих на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі в тому разі, якщо вони були включені в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.

Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.

З роз`яснень, що дані в п. 4 постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» слідує, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).

Питання про наявність в діях особи умислу на вбивство, як роз`яснено в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи», слід вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень чи інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного та потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 31 січня 2013 року у справі №5-32кс12, згідно з якою замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Ціль досягнення суспільно небезпечного результату - це конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності, у тому числі й замаху. Таким чином, наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, то вона не могла й вчинити замаху на їх досягнення.

Аналогічні висновки містяться у правових позиціях Верховного Суду викладених у постановах від 30 серпня 2019 року у справі №140/548/17, від 15 серпня 2019 року у справі №610/3116/17.

Отже, суд уважає що дії ОСОБА_6 потрібно перекваліфікувати з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 , під час судового розгляду кримінального провадження, давав послідовні покази про те, що між ним та потерпілим ОСОБА_7 виник конфлікт, під час якого потерпілому було завдано тілесні ушкодження ножем. При цьому, не мав умислу на позбавлення життя потерпілого, його дії були спрямовані на збереження свого життя та припинення побиття зі сторони потерпілого та інших осіб.

Покази обвинуваченого об`єктивно підтверджуються та узгоджуються з показами потерпілого ОСОБА_7 , який в суді підтвердив покази обвинуваченого щодо мотивів конфлікту, обставин і факту нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим. При цьому, потерпілий вказав, що не бачив ножа в руках обвинуваченого і той жодних погроз не висловлював. Бійка припинилась відразу як він відпустив ОСОБА_6 та встав на ноги.

Зазначені твердження ОСОБА_6 стороною обвинувачення не спростованні, а матеріали кримінального провадження не містять доказів, які б свідчили про намір обвинуваченого вчинити вбивство ОСОБА_7 , та не доведення ним свого наміру на вбивство з незалежних від нього обставин.

Як встановлено в суді, смерть потерпілого ОСОБА_7 , не настала в результаті припинення бійки та надання останньому медичної допомоги, що підтвердив в суді потерпілий. З показань обвинуваченого та потерпілого, які узгоджуються з іншою сукупністю доказів, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 припинив свої протиправні дії відразу після того як потерпілий ОСОБА_7 встав з нього та дав можливість підвестися. В цей час потерпілий перебував у свідомості, та для обвинуваченого було очевидним, що від його протиправних дій смерть не настала. Хоча, в разі наявності у обвинуваченого ОСОБА_6 умислу саме на настання смерті потерпілого, він мав об`єктивну можливість довести умисел до кінця, продовжити наносити тілесні ушкодження потерпілому, так як ніж був біля нього і він міг ним скористатися. Натомість ОСОБА_6 поспішив залишити місце злочину.

Сам по собі факт нанесення потерпілому ОСОБА_7 одного удару ножем не може свідчити про наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 умислу на вбивство. Тобто характер, локалізація та сила нанесення ножового поранення, поведінка обвинуваченого після завдання тілесного ушкодження потерпілому, ставлення обвинуваченого до вчиненого не свідчать про спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_6 на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_7 .

Вказане вище дає підстави суду дійти висновку, що в даній ситуації, якби обвинувачений ставив мету позбавлення життя потерпілого, то він мав реальну можливість довести свій намір до завершення - нанести ще удари ножем потерпілому в більш важливі органи для життя, вчинити інші дії для досягнення такої мети.

Тому показання обвинуваченого про відсутність умислу на спричинення смерті потерпілого суд визнає правдивими, в зв`язку з їх відповідністю фактичним обставинам.

При цьому судом не встановлено, що ОСОБА_6 за час бійки з ОСОБА_7 до моменту нанесення удару ножем та під час нанесення удару висловлював на адресу потерпілого погрози вбивством чи будь-які інші погрози.

Органом досудового розслідування не було зібрано належних доказів про вчинення ОСОБА_6 закінченого замаху на умисне вбивство, а лише докази нанесення тілесного ушкодження потерпілому.

Наносячи ножем удар в область передньої черевної стінки зліва, обвинувачений, на переконання суду, достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок такої його поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю ОСОБА_7 . Водночас, ОСОБА_6 не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно ним потерпілому.

Встановлення відповідності ознак вчиненого діяння ознакам складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відбулося з урахуванням психо-емоційного стану обвинуваченого, з`ясування всіх подій та обстановки, відповідно до наявних належних, допустимих і достатніх доказів, які дають обґрунтовані підстави стверджувати, що нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 було імпульсивним вчинком, одномоментною дією, умисел щодо якої виник раптово у ситуації конфлікту як наслідок суб`єктивного сприйняття у стані алкогольного сп`яніння ситуації, яка мала місце.

Отже, дії обвинуваченого повністю охоплюються диспозицією ч. 1 ст. 121 КК, як умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що були помилково кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК, як закінчений замах на умисне вбивство потерпілого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує, що ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, а також особу обвинуваченого, а саме: те, що він негативно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, рецидив злочинів.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає відповідно до ст. 67 КК України вчинення ним кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину.

Враховуючи вищевикладене, поведінку обвинуваченого, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше судимий, притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, беручи до уваги думку потерпілого ОСОБА_7 , який претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявляв, той факт, що він його вибачив та просив суд суворо його не карати, з урахуванням наявності обтяжуючих покарання обставин (вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину), суд вважає за доцільне, призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі, ближче до нижньої межі санкції даної статті.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень неможливо без його ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання в місцях позбавлення волі.

На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, що цілком відповідає меті покарання, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.05.2021 року було накладено арешт на одяг, а саме: джинсові штани синього кольору марки «Vinutos», футболку білого кольору із написом «Winutos», спортивну кофту з капюшоном чорного кольору марки «Valimark» та шкіряний ремінь коричневого кольору, які належать ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.05.2021 року було накладено арешт на одяг, а саме: джинсові штани чорного кольору та кофту чорно-зеленого кольору із капюшоном, та ніж, які належать ОСОБА_6 .

У зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на зазначене майно,за виключенням ножа, оскільки зняття вказаного обтяження не перешкоджає виконанню судового рішення в майбутньому.

Прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд вважає за доцільне, до набрання вироком законної сили, залишити без змін запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 02.05.2021 року по 25.05.2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України ст.ст.100, 174, 368-371, ч. 3 ст. 373, ст.ст. 374-376, 392, 393, 395, ч.15 ст.615 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України.

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання відраховувати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши в строк покарання ОСОБА_6 перебування під вартою з 02 травня 2021 року по 25 травня 2022 року включно.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, суд вважає необхідним залишити попереднім - особисте зобов`язання.

Скасувати арешт, накладений на речові докази ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.05.2021 року та ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.05.2021 року.

Речові докази, а саме:

- джинсові штани синього кольору марки «Vinutos», футболку білого кольору із написом «Winutos», спортивну кофту з капюшоном чорного кольору марки «Valimark» та шкіряний ремінь коричневого кольору, які належать ОСОБА_7 - повернути законному володільцю;

джинсові штани чорного кольору та кофту чорно-зеленого кольору із капюшоном, які належать ОСОБА_6 - повернути законному володільцю.

- розкладний ніж типу «метелик» знищити;

- CD диски із записами слідчого експерименту залишити в матеріалах справи протягом всього часу їх зберігання.

На вирок може бути подана апеляція до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Головуючий суддя ОСОБА_59