Номер провадження:1-в/521/1395/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2024 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Одеса подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність із законодавством України у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №2886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
У зв`язку з тим, що набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" N 3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано, просить привести у відповідність з цим законом вищезазначений вирок відносно ОСОБА_5 .
Представник ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_4 подання підтримав, наполягав на його задоволенні.
Засуджений ОСОБА_5 подання підтримав, просив його задовольнити.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, прийшов до висновку, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п.13 ч.1 ст. 537 КПК України).
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 63 КК України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 22.07.2024 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком за правилами п.п.«б» п.1 ч.1 ст.72 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання у виді обмеження волі та повністю приєднано невідбуте покарання у виді штрафу, призначені вироком Одеського апеляційного суду від 28.05.2024 року та призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць та штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, який відповідно до ч.3 ст.72 КК України визначено виконувати самостійно. Початок строку відбуття покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі визначено обчислювати з дня набрання цим вироком законної сили. Обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін. Запобіжний захід у виді тримання під вартою припиняє свою дію після набрання вироком суду законної сили. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення в рамках даного кримінального провадження, а саме період з 19.03.2024 року (з моменту фактичного затримання) до дня набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 23.08.2024 року.
Відповідно до вироку Малиновського районного суду м.Одеси від 22.07.2024 року судом встановлено, що ОСОБА_5 18.02.2024 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи у приміщенні гуртожитку, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Героїв Крут, 23 викрав мобільний телефон марки «ОРРО А15», блакитного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 2 040 гривень 00 копійок, в прозорому силіконовому чохлі, який не становить матеріальної цінності для малолітньої потерпілої ОСОБА_7
09.08.2024 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ (надалі Закон № 3886ІХ)
Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).
Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.
Відповідно до п.п. 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.
Отже, після набрання чинності Закону України № 3886-ІХ, дрібним викраденням чужого майна вважається, зокрема, крадіжка, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати у даній справі зворотну дію у часі Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.
Отже, судом встановлено, що 18.02.2024 року на час вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме станом на 01.01.2024 року два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становить 3 028 грн. В той час як вартість викраденого чужого майна ОСОБА_5 18.02.2024 року склала 2040 грн. 00 копійок, що виключає кримінальну відповідальність за це діяння.
За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом №3886-ІХ, на підставі ст.5 та ч.2 ст.74 КК України, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 22.07.2024 року за ч.4 ст.185 КК України.
При цьому суд також приходить до висновку про необхідність зарахувати засудженому ОСОБА_5 строк відбутого покарання у виді позбавлення волі до строку призначеного покарання у віді обмеження волі відповідно до вимог ст.72 КК України. Відповідно до матеріалів кримінального провадженння ОСОБА_5 був затриманий 19.03.2024 року та продовжує триматися під вартою, оскільки був засуджений до покарання у виді позбавлення волі, у строк якого було зараховано строк попереднього ув`язнення з 19.03.2024 року із розрахунку день за день.
Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».
На підставі ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ, керуючись ст.ст. 336, 537, 539 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)» - задовольнити.
На підставі ч.2 ст.74 КК України засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 22.07.2024 року за ч.4 ст.185 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 у виді обмеження волі строком три роки рахувати з часу набрання ухвалою суду законної сили.
Зарахувати засудженому ОСОБА_5 у строк відбування покарання у виді обмеження волі строком три роки період його відбування покарання у виді позбавлення волі з 19.03.2024 року до набрання ухвалою суду законної сили, із розрахунку, що один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі, відповідно до положень п.б ч.1 ст.72 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1