Справа № 294/1871/24
Номер провадження 1-кп/294/26/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2025 рокум. Чуднів

Чуднівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чуднів Житомирської області кримінальне провадження № 0000247 від 04.09.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Вакуленчук Чуднівського району Житомирської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

04.10.2024 до Чуднівського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Згідно формулювання обвинувачення, 25.05.2024 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №126-РС військовослужбовця призваного за мобілізацією старшого солдата ОСОБА_4 , призначено на посаду оператора 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу цієї військової частини та постановлено на всі види забезпечення. Цього ж числа наказом командира військової частини НОМЕР_1 №152 старший солдат ОСОБА_4 справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за вказаною вище посадою.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, під час проходження військової служби повинен свято та непорушно додержуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, бути зразком високої культури, скромності й витримки, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватись правил військової ввічливості та поведінки, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Водночас, старший солдат ОСОБА_4 у порушення вимог вище вказаних нормативно-правових актів, умисно вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, спричинивши середньої тяжкості тілесні ушкодження за наступних обставин.

Так, 03.09.2024 під час перебування військовослужбовця ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласний медичний центр реабілітації» Житомирської обласної ради» до останнього на мобільний зателефонувала бабуся його дружини ОСОБА_6 , яка поскаржилась йому на те, що вранці 03.09.2024 військовослужбовець ОСОБА_5 , будучи у складі військового патруля, не пропускав її на територію лісництва, розташованого в смт. Вакуленчук Чуднівської ОТГ Житомирського району Житомирської області, мотивуючи тим, що ця територія під забороною.

Отримавши вказану інформацію, цього ж дня солдат ОСОБА_4 , на своєму автомобілі поїхав до місця проживання ОСОБА_5 , який у цей час, після добового чергування, знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, 03.09.2024, близько 12 год 10 хв., підійшовши до будинку ОСОБА_5 , за вказаною вище адресою, ОСОБА_4 , зателефонував останньому та попросив його вийти на вулицю для розмови.

Вийшовши зі свого під`їзду на вулицю, ОСОБА_5 побачив ОСОБА_4 , який стояв біля свого автомобіля поряд з багатоквартирним будинком АДРЕСА_3 , розташованим за вище вказаною адресою, після чого останній підійшов до ОСОБА_5 , та на підвищеному тоні почав з ним розмовляти з приводу ранішнього інциденту за участі його родички ОСОБА_6 .

Під час розмови у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

З цією метою, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, 03.09.2024, близько 12 год 20 хв, перебуваючи на вулиці за вказаною вище адресою, ОСОБА_4 під час розмови з ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_5 один удар кулаком своєї лівої руки в область правої нижньої щелепи останнього. Після завданого ОСОБА_4 удару, ОСОБА_5 , зігнувшись, намагався від нього відійти, однак ОСОБА_4 , не припиняючи свої протиправні дії, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, повторно кулаком своєї лівої руки наніс останньому другий удар в область його правої щелепи, від якого у ОСОБА_5 із рота почалась кровотеча, після чого ОСОБА_4 припинив свою злочинну діяльність та пішов до свого неподалік припар кованого автомобіля, а ОСОБА_5 повернувся додому та відразу у цей же день звернувся до медичної установи за медичною допомогою.

У результаті своїх протиправних дій, що виразились в умисному нанесенні ОСОБА_5 двох ударів кулаком в область нижньої щелепи останнього, солдат ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: відкритого травматичного перелому нижньої щелепи в ділянці правого кута в проекції 8-го зуба зі зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, однак призвели до тривалого розладу здоров`я.

ІІ. Позиція учасників судового провадження

З огляду на обвинувальний акт, складений та затверджений 04.09.2024, прокурор вважає встановленим те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України. Зважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї вини, прокурор в судовому засіданні просив суд здійснювати розгляд кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням його характеризуючих даних.

В судових дебатах прокурор просив суд призначити ОСОБА_4 покарання у виді 81 року обмеження волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 , вину визнав у повному обсязі, фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а також правову кваліфікацію не оспорює.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , надав показання, що дійсно 03.09.2024 на вулиці біля житлового будинку під час розмови з ОСОБА_5 наніс йому два удари кулаком лівої руки в область щелепи, після чого пішов. При цьому зазначив, що не бажав настання негативних наслідків для потерпілого, був на емоціях, оскільки йому подзвонила бабуся та скаржилась на потерпілого, зокрема що останній наславляв на неї зброю.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_5 , у судовому засіданні підтримав позицію прокурора, щодо виду призначеного покарання олбвинуваченому не заперечував.

ІІІ. Межі судового розгляду кримінального провадження.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо процесуальних витрат, речових доказів, а також матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІІІ. Висновки суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

ІV. Мотиви суду при призначенні покарання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він є військовослужбовцем, одружений, має постійне місце проживання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до вимог статтей 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно з принципами співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Виходячи з указаної мети й вищезазначених принципів, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, який є військовослужбовцем, призваним під час мобілізації, але не являється військовослужбовцем строкової служби, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, на утриманні має одну малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, водночас негативно - за місцем проходження служби, раніше не судимий, у зв`язку з чим суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання у межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Більш м`який вид покарання, а саме виправні роботи, суд не може застосувати у зв`язку з тим, що обвнувачений на даний час ніде не працює та являється військовослужбовцем. Більш тяжкий вид покарання, а саме позбавленя волі, суд вважає неспівмірним із обставинами вчиненого правопорушення та особою обвинуваченого.

На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 , не обирався і підстав для його обрання не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 65-67, 70,75, 76, 368-371, 373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Застосувати до ОСОБА_4 , вимоги статті 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі статті 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 , такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чуднівський районний суд Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Повний текст вироку після проголошення вступної та резолютивної частини згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України вручено учасникам судового провадження.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_8