Справа № 442/2652/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/68/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вороблевичі Дрогобицького району Львівської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Дрогобицького районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, одруженого, має на утриманні двох неповнолітних дітей, проживаючого на АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_6 визнано винним за ч. 2 ст. 369-2 КК України та обрано покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 49, ч.5 ст.74 КК України, ОСОБА_6 звільнено від кримінального покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді заступника начальника першого відділення (з розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів) слідчого відділу Дрогобицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області, у відповідною до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», будучи працівником Національної поліції, був службовою особою правоохоронного органу та відповідно до Примітки 1 ст. 364 КК України був службовою особою, при виконанні службових обов`язків за посадою постійно здійснював функції представника влади, обіймав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, та службовою особою, яка займала відповідальне становище, станом на січень лютий 2018 р., усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, з метою особистого збагачення, 22.01.2018, з 13:24 год. по 13:25 год., перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, прийняв від ОСОБА_9 пропозицію неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів та збільшив суму неправомірної вигоди до 2000 (дві тисячі) доларів США (згідно з курсом Національного банку України становить 57 680 грн.), а саме по 400 (чотириста доларів США з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме слідчим 2 відділення СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_15 , який здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002701 від 28.12.2017, про непритягнення вищевказаних осіб до кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КК України, та закриття ним вказаного кримінального провадження в порядку передбаченому ст. 284 КПК України.

Після цього, 10.02.2018, близько 11.00 год., ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, перебуваючи біля будинку №30 по вул.. 22 Січня у м.Дрогобич Львівської області, прийняв від ОСОБА_9 обіцянку неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США (згідно з курсом Національного банку України становить 54 060 грн.), а саме по 400 (чотириста доларів США з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , для себе за вищеописаний вплив, після чого був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

На вказаний вирок обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржений вирок скасувати та постановити виправдувальний вирок.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в основу вироку судом покладено заяви ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , а також протоколи про прийняття заяв останніх, протокол обшуку, під час якого вилучено матеріали кримінального провадження за фактом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_18 , витяг з наказу по особовому складу, довідку № 1936 від 10 лютого 2018 року, про те, що ОСОБА_6 в період з 01.01. по 10.02.2018 на лікарняному та у відпустці не перебував, протокол огляду та індентифікації грошових коштів від 09.02.2018, наданих заявниками по 400 доларів США кожним, для використання цих коштів під час проведення заходів у іншому кримінальному провадженні, а саме: стосовно обвинувачення ОСОБА_9 , матеріали кримінального провадження щодо нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_18 .

Суд в основу доказів винуватості ОСОБА_6 поклав показання ряду свідків, кардинально протилежні тим, які були досліджені судом і які в судовому засіданні показали, що ОСОБА_6 бачать вперше.

Зокрема, свідок-заявник ОСОБА_17 в судовому засіданні повідомив: «Бенька не знаю, навіть в очі не бачив», а на запитання, чому в своїй заяві про вчинення злочину вказував на ОСОБА_6 , відповів: «Так сказав написати працівник СБУ». Крім цього, повідомив: « 400 доларів США, передавав ОСОБА_9 , чи то для пострадавшого, який в лікарні знімав побої і мав великі апетити, хотів багато грошей, чи то слідчому, не знаю...»

Аналогічно, свідок-заявник ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомив: « 3 ОСОБА_6 не зустрічався і не знаю його, гроші в сумі 400 доларів США передавав ОСОБА_9 , від ОСОБА_19 взнав, що ОСОБА_20 посередник. Про те, що головним слідчим був ОСОБА_6 сказали в СБУ де і написав заяву про вчинення правопорушення.»

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні повідомив: « Не знайомий раніше з ОСОБА_22 , ОСОБА_20 передав мені 1200 доларів США, щоб я поміняв на гривні, для чого ці гроші мені не відомо.»

Проте, суд упереджено, з обвинувальним ухилом зазначає у вироку інші, надумані покази даних свідків.

Показання інших свідків, а саме: ОСОБА_23 , ОСОБА_15 , ОСОБА_24 також викладені в незрозумілій інтерпритації, з обвинувальним ухилом, абсолютно протилежне тому, що ми чули в судовому засіданні.

В кримінальному провадженні № 0000046 від 02.02.2018 року в якості свідка 10.02.2018 року з 15:40 до 18:55 був допитаний ОСОБА_9 . В подальшому, цього ж числа і в цьому ж провадженні, на показах свідка ОСОБА_9 , йому ж повідомлено про підозру за ч.1 ст.369-2 КК України в присутності захисника ОСОБА_25 , а в подальшому на показах свідка ОСОБА_9 11.02.2018 року йому повідомлено про підозру за ч.2 ст.369-2 КК України. Здобуті в судовому засіданні 4 червня 2018 року знову покази ОСОБА_9 знову зазначаються у вироку як покази свідка, що прямо суперечить ч.3 п.1 ст.87 КПК України. Незважаючи на те, що даний доказ мав бути визнаний судом недопустимим, то він покладений судом в обґрунтування вироку та ще й з обвинувальним ухилом, оскільки ОСОБА_9 жодного разу не сказав, що збирався передавати мені якісь гроші і що я давав йому якісь обіцянки.

В судовому засіданні, за клопотанням сторони захисту, був допитаний в якості свідка ОСОБА_26 , який показав, що справу щодо його побиття розслідував не ОСОБА_6 , такого не знає, з ним не спілкувався. Будучи в лікарні мав розмову про відшкодування йому моральних та матеріальних збитків за нанесення йому тілесних ушкоджень. В подальшому працівник СБУ на ім`я « ОСОБА_27 » наказав виїхати в Польщу і не відповідати нікому на вхідні дзвінки.

Окрім цього, також за клопотанням сторони захисту, був допитаний в якості свідка ОСОБА_28 , який показав, що його син ОСОБА_14 жодного конфлікту ні з ким не мав і ніякі гроші нікому не давав.

Свідок ОСОБА_15 показав, що в нього у провадженні були матеріали про побиття ОСОБА_29 . ОСОБА_30 знає як заступника начальника першого слідчого відділення, ствердив, що він не був його керівником, у нього був інший начальник слідства. По вказаній справі з ОСОБА_6 не спілкувався, взагалі не було нічого спільного з ним.

Однак, покази свідків, які прямо вказують на невинуватість ОСОБА_6 у інкримінованому злочині судом умисно упущено, а від так, не надано оцінки цим показам, чим порушено принцип презумпції невинуватості.

Окрім цього, в ході досудового розслідування проводились негласні розшукові слідчі дії, протоколи яких з додатками 10.08.2018 року досліджувались в суді, проте такі також залишились поза увагою суду, з огляду на те, що вказують на невинуватість ОСОБА_31 .

Досудовим слідством в порушення ст.253 КПК України особи, щодо яких проводились негласні слідчі дії не були повідомлені про проведення таких, про що також було достеменно відомо суду першої інстанції.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 свої вимоги уточнив та в кінцевому просив призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, виступ прокурора ОСОБА_7 , який заперечив проти апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 дотримано, а доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України.

Так, ч. 2 ст. 369-2 КК України передбачена кримінальна відповідальність за прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або пропозиція чи обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди.

Об`єктивна сторона злочину за ч. 2 ст. 369-2 КК України також характеризується активною поведінкою - діями, які вчиняються тільки особою-посередником і полягають в одержанні неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення уповноваженою особою або в пропозиції здійснити такий вплив за надання такої вигоди.

За частиною 2 ст. 369-2 КК України також карається злочин із формальним складом, який визнається закінченим: у разі одержання неправомірної вигоди - з моменту фактичного отримання особою-посередником хоча б частини такої вигоди; у разі пропозиції здійснити вплив за таку вигоду - з моменту надходження такої пропозиції, тобто доведення її змісту до відома особи, до якої звертається посередник, незалежно від того, чи погодилася особа, до якої він звернувся, з такою пропозицією.

Як пропозиція і надання, так й одержання неправомірної вигоди обумовлені здійсненням з боку особи-посередника впливу на прийняття рішення уповноваженою особою. Але що стосується самого впливу, способу і форми його здійснення, діянь, що становлять його зміст, наслідків їх вчинення, характеру рішення (законне чи незаконне), прийнятого особою, на яку здійснюється такий вплив, - все це перебуває поза межами об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 369-2 КК України.

Так, ОСОБА_6 ставиться у вину, що він 22.01.2018, з 13:24 год. по 13:25 год., перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, прийняв від ОСОБА_9 пропозицію неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів та збільшив суму неправомірної вигоди до 2000 (дві тисячі) доларів США (згідно з курсом Національного банку України становить 57 680 грн.), а саме по 400 (чотириста доларів США з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме слідчим 2 відділення СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_15 , який здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002701 від 28.12.2017, про непритягнення вищевказаних осіб до кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КК України, та закриття ним вказаного кримінального провадження в порядку передбаченому ст. 284 КПК України. Після цього, 10.02.2018, близько 11.00 год., ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, перебуваючи біля будинку №30 по вул. 22 Січня у м.Дрогобич Львівської області, прийняв від ОСОБА_9 обіцянку неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США (згідно з курсом Національного банку України становить 54 060 грн.), а саме по 400 (чотириста доларів США з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , для себе за вищеописаний вплив, після чого був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, доводиться наступними зібраними та дослідженими доказами у справі:

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що від сина, ОСОБА_10 дізнався, що проти нього та його друзів - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 було порушено кримінальне провадження по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_32 . По допомогу він звернувся до знайомого працівника поліції ОСОБА_6 . Останній під час зустрічі пообіцяв допомогти йому, але за це потрібно заплатити по 400 доларів США за кожного з учасників побиття, тобто разом 2000 дол. США. Ці кошти повинні були бути передані потерпілому ОСОБА_33 і керівним працівникам поліції за сприяння. Він зустрівся з батьками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та розказав про все. 09.02.2018 у приміщенні ТзОВ «Сервіс 2000» він одержав від батька ОСОБА_12 ОСОБА_17 , а також ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , грошові кошти в сумі 1200 доларів США, які мав намір передати ОСОБА_6 після надання ним підтверджуючого документу про закриття кримінального провадження. Однак передати вказані кошти не встиг, оскільки був затриманий працівниками поліції.

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який суду пояснив, що 24.12.2017 в м.Дрогобич він разом із ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_34 мали конфлікт із ОСОБА_35 , в ході котрого потерпілому хтось наніс декілька ударів. По даному факту було зареєстровано кримінальне провадження. Приблизно на початку січня 2018 року, до нього зателефонував працівник Дрогобицького ВП ОСОБА_24 , який викликав його на допит. Коли він прийшов, то він сказав йому, щоб пішов на допит до ОСОБА_6 . Прийшовши до ОСОБА_6 , останній покликав його покурити на балкон та під час розмови повідомив, що він може допомогти їм у вирішенні питання про непритягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. ОСОБА_6 повідомив, що необхідно вирішити питання з потерпілим «по чекам», надати гроші «куди треба» (він не повідомляв куди саме), а решта - робота його «майстерності». Він спитався яку суму необхідно йому дати, однак ОСОБА_6 сказав, що суму повідомить згодом. Крім цього він повідомив, що гарантом виконання зобов`язань буде батько ОСОБА_10 - ОСОБА_9 та саме з ним треба тримати зв`язок. 22.01.2018 він зустрівся із ОСОБА_10 , котрий в ході розмови повідомив, що його батькові вдалось домовитись із ОСОБА_6 про 400 доларів США з кожного і що вказані кошти необхідно передати якомога швидше. Він зрозумів, що у нього вимагають гроші і звернувся із заявою у прокуратуру.

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який суду пояснив, що відносно його сина, ОСОБА_12 та його друзів було порушено кримінальне провадження про нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_32 . Син повідомив його, що його знайомий (учасник подій) ОСОБА_10 сказав, що працівник поліції ОСОБА_6 , котрий розслідує вказане кримінальне провадження, вимагає у всіх хлопців грошові кошти, щоб це кримінальне провадження закрити, а гроші необхідно передати батьку ОСОБА_10 - ОСОБА_9 . Наступного дня він зустрівся з ОСОБА_9 і той розказав, що він особисто спілкувався із ОСОБА_6 , котрий сказав, що з кожного із хлопців треба дати йому по 400 доларів США, щоб закрити вказану справу. Після розмови із ОСОБА_9 , він обдумав всю ситуацію, яка склалася, і передав ОСОБА_9 400 доларів США. В подальшому звернувся в прокуратуру із заявою про вимагання грошей.

-показаннями свідка ОСОБА_13 , який суду пояснив, що в грудні 2017 року він з друзями ( ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 ) мали конфлікт з ОСОБА_35 на вул. Є.Коновальця в м.Дрогобичі, в ході якого ОСОБА_33 хтось наніс декілька ударів. Хтось з працівників поліції сказав хлопцям, що потрібно дати гроші за вирішення питання. Зокрема, ОСОБА_36 та ОСОБА_10 повідомили, що працівник поліції ОСОБА_6 сказав, що потрібно дати по 600 доларів США за кожного для закриття справи. Старший ОСОБА_20 повинен був бути посередником. Через сина, ОСОБА_10 , дізнався, що потрібно дати 400 доларів США (батько домовився про зменшення суми), які передав ОСОБА_9 . В подальшому звернувся в прокуратуру із заявою про вимагання грошей.

-показаннями свідка ОСОБА_23 , який суду пояснив, що є власником магазину на АДРЕСА_2 . В грудні 2017 року працівниками поліції у нього було вилучено відео з камер спостереження магазину про якісь події. Що саме за події, він не пригадує.

-показаннями свідка ОСОБА_15 , який суду пояснив, що у 2017 -2018 роках працював слідчим Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області. Він був слідчим по кримінальному провадженні про нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_32 . Ним допитувались ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про причетність до даного злочину. З працівником поліції ОСОБА_6 по цьому провадженні він не спілкувався, останній його ні про що не просив і вказівок не давав. В подальшому дізнався, що ОСОБА_6 звинувачували в отриманні неправомірної винагороди по цій справі.

-показаннями свідка ОСОБА_24 , який пояснив суду, що у 2017-2018 роках працював у Дрогобицькому РВП ГУ НП у Львівській області. По факту побиття ОСОБА_37 приїжджав до лікарні відбирати пояснення від потерпілого. В подальшому ці матеріали були розписані на іншого працівника поліції, а тому жодних дій він більше не проводив.

-показаннями свідка ОСОБА_21 , який суду пояснив, що 07.02.2018 року на прохання свого директора ОСОБА_9 ходив міняти 1200 доларів США. Наступного дня працівники правоохоронних органів вилучили ці гроші, а ОСОБА_9 пояснив, що їх він мав передати працівнику поліції за вирішення якоїсь справи.

Окрім цього, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доводиться письмовими доказами, а саме даними, що містяться у:

- заяві ОСОБА_11 від 02.02.2018, в якій останній просить прийняти міри до працівника Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , котрий через посередника ОСОБА_9 вимагає у нього неправомірну вигоду в сумі 400 дол. США за не притягнення його до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за фактом побиття ОСОБА_37 ;

- заяві ОСОБА_16 від 02.02.2018, в якій останній просить прийняти міри до працівника Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , котрий через посередника ОСОБА_9 вимагав у нього неправомірну вигоду в сумі 400 дол. США за не притягнення його до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за фактом побиття ОСОБА_37 ;

- заяві ОСОБА_17 в якій останній просить прийняти міри до працівника Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , котрий через посередника ОСОБА_9 вимагав у нього неправомірну вигоду в сумі 400 дол. США за не притягнення його сина ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за фактом побиття ОСОБА_37 ;

- протоколі обшуку від 10.02.2018 під час якого було вилучено матеріали кримінального провадження № 0002701 за фактом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_32 ;

- протоколі огляду та ідентифікації грошових коштів від 09.02.2018 під час якого проведено огляд та ідентифікацію грошових коштів в сумі 1200 дол. США добровільно наданих ОСОБА_11 , ОСОБА_13 і ОСОБА_17 ( по 400 дол. кожним), зроблено світлокопії грошових коштів та повернуто ОСОБА_11 , ОСОБА_13 і ОСОБА_17 для подальшого використання їх під час проведення заходів з підтвердженням фактичних даних про вимагання та одержання неправомірної вигоди старшим оперуповноваженим 1-го відділення з розслідування тяжких і особливо тяжких злочинів СВ Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_6

- матеріалах кримінального провадження № 0002701 від 28.12.2017 за ч. 1 ст. 122 КК України, з яких встановлено, що у таких докази причетності ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , зокрема відеозаписи з камер відеоспостереження, відсутні. Аналогічно в матеріалах кримінального провадження відсутні доручення слідчого ОСОБА_15 оперативним підрозділам на проведення слідчих та процесуальних дій, постанова керівника органу досудового розслідування про створення групи слідчих, яка включала б слідчих першого та другого відділення, зокрема обвинуваченого ОСОБА_6 , чи доручення здійснення досудового розслідування слідчому першого відділення чи обвинуваченому ОСОБА_6 ;

- вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.03.2024 у справі №442/997/18 ( кримінальне провадження №0000057 від 12.02.2018), яким ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369-2 КК України (в редакції від 10.11.2015), за надання обіцянки ОСОБА_6 передати неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 2000 доларів США за здійснення впливу на особу, уповноважену на виконання функцій держави слідчого другого відділення СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_15 за прийняття ним рішення про непритягнення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122 КК України у кримінальному провадженні №0002701 та закриття кримінального провадження;

-витязі з наказу №464 о/с від 08.06.2017 по особовому складу, згідно якого ОСОБА_6 призначено на посаду заступника начальника 1-го відділення (з розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів) слідчого відділу Дрогобицького відділу поліції ГУ НП з 08.06.2017.

-довідці №1936 від 10.02.2018, виданою начальником Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, якою встановлено, що заступник начальника 1-го відділення (з розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів) слідчого відділу Дрогобицького відділу поліції ГУ НП капітан поліції ОСОБА_6 в період з 01 січня до 10 лютого 2018 року на лікарняному та у відпустці не перебував.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно зі ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права (ч. 1). Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом (ч. 3). Застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено (ч. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею (ч. 1). З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (ч. 3).

На переконання колегії суддів, усі докази, зібрані в ході досудового розслідування шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, у тому числі негласних, витребування та отримання документів, здійснення інших процесуальних дій у спосіб, який ґрунтується на вимогах процесуального закону, які були відкриті стороні захисту в порядку, визначеному КПК, відповідають принципам, викладеним у ст.ст. 85, 86 КПК України.

Згідно з практикою Верховного Суду під час оцінки доказів слід керуватися критерієм доведення винуватості поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.

За правилами ст. 91 КПК України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

На виконання положень ст. 22 КПК України, суд забезпечив сторонам усі можливості для реалізації своїх прав у судовому засіданні в межах кримінального процесуального закону.

Показання свідків у даному кримінальному провадженні є послідовними, логічними та підтверджуються іншими, зібраними у справі доказами, належно відображені у вироку суду першої інстанції та не викликають сумнівів у їх достовірності в колегії суддів.

Щодо показань свідка ОСОБА_37 , на які покликається сторона захисту, то такі не можуть братись до уваги, оскільки суперечать іншим встановленим судом першої інстанції фактичним обставинам справи.

З матеріалів кримінального провадження № 0002701 від 28.12.2017 за ч. 1 ст. 122 КК України, які суд першої інстанції належним чином дослідив, вбачається, що докази причетності ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , зокрема відеозаписи з камер відеоспостереження, відсутні. Аналогічно в матеріалах кримінального провадження відсутні доручення слідчого ОСОБА_15 оперативним підрозділам на проведення слідчих та процесуальних дій, постанова керівника органу досудового розслідування про створення групи слідчих, яка включала б слідчих першого та другого відділення, зокрема обвинуваченого ОСОБА_6 , чи доручення здійснення досудового розслідування слідчому першого відділення чи обвинуваченому ОСОБА_6 .

Та обставина, що судом першої інстанції не надано правової оцінки протоколам НСРД не впливає на правильність постановленого рішення, яке суд апеляційної інстанції вважає законним.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції надано відповіді на усі доводи сторони захисту щодо обставин, які мають істотне значення для вирішення питання винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369 КПК України.

Доведеність вини і кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 369-2 КК України не викликає сумнівів у колегії суддів. Наведені вище докази винності у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце.

Колегія суддів не бере до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , що він не причетний до обіцянки вирішити питання про не притягнення до кримінальної відповідальності осіб, причетних до побиття ОСОБА_37 , за обставин, викладених у обвинувальному акті, та, що відсутні факти про передачу коштів, будь-які розмови про неправомірну вигоду, оскільки вони спростовуються показаннями свідків, зокрема ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими матеріалами кримінального провадження і вважає їх такими, що направленні на уникнення від кримінальної відповідальності.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого не можуть бути визнані достатніми підставами для скасування вироку суду, так як є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Окрім того, стороною обвинувачення не наведено жодних підстав для призначення нового розгляду у суді першої інстанції, відтак колегія суддів вважає такі вимоги сторони захисту необґрунтованими та відкидає такі.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування норм кримінального закону, що могли б бути підставами для скасування вироку суду першої інстанції, не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Касаційна скарга на рішення суду може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4