Справа № 487/9464/24
Провадження № 1-кс/487/1890/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025 Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання прокурора Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000420 від 04.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, про арешт майна -

ВСТАНОВИВ:

19.03.2025 прокурор Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням, в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000420 від 04.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_4 а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

В обгрунтування клопотання прокурор зазначив, що в провадженні слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0000420 від 04.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

21.11.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

За даними Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 .

Враховуючи, що санкція ч.5 ст. 191 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, прокурор, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, просить накласти арешт на майно, яке ОСОБА_5 відчужив 07.02.2025 на користь своєї матері ОСОБА_4 .

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив про розгляд клопотання за його відсутності та про задоволення клопотання.

На підставі ч.2 ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто без участі власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із матеріалів клопотання встановлено, що в провадженні слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0000420 від 04.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.03.2024 до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_6 , щодо фіксування факту нестачі дизельного палива у цистерні вагону №73960734 у кількості 951 кг., який прибув зі станції «Долинська» Одеської залізниці 03.03.2024 під злив на станцію «Миколаїв-вантажний». Сума збитку встановлюється.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 організував та створив злочинну організацію, учасники якої на території міста Миколаїв, Миколаївської, Херсонської та Кіровоградської областей здійснюють викрадення дизельного палива із локомотивів АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ».

Будучи достовірно обізнаним в тому, що більшість машиністів та їх помічників, які працюють на дизельних локомотивах АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», системо вчиняють крадіжки дизельного палива, а також враховуючи мало зайнятість (безробітність) під час військового стану, та велику кількість бажаючих працювати в графіку руху поїздів, ОСОБА_5 вирішив створити умови за якими до роботи на локомотивах допускалися б тільки довірені особи (з числа працівників локомотивного депо), яких потрібно було схилити до злочинної діяльності в складі злочинної організації та висунути їм певні умови роботи. Відповідно до його задуму, кожна бригада, яка відпрацювала поїздку на локомотиві АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», повинна була віддати йому грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. за одну поїздку, або залишити в баку локомотива надлишок у розмірі 100 літрів, для подальшого його викрадення іншими учасниками злочинної організації та продажу викраденого майна третім особам.

З метою реалізації розробленого ним злочинного плану, направленого на створення злочинної організації для вчинення крадіжок дизельного палива із локомотивів АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», з метою конспірації своєї злочинної діяльності, ОСОБА_5 вирішив залучити до її складу наступних осіб: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та інших осіб, утворивши таким чином злочинну організацію, якою він керував та приймав участь в ній та у злочинах, вчинюваних цією злочинною організацією.

21.11.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, організованою групою.

Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 .

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У випадку передбаченому пунктом 3 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд, у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За результатами розгляду клопотання прокурора, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 не є власником майна, на яке просить накласти арешт прокурор саме з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000420 від 04.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1