Провадження № 11-кп/4808/426/24
Категорія ст.187 ч.3 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 та заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 червня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербовець Косівського району Івано-Франківської області, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2021 року, більш суворим покаранням за цим вироком, - позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього належного йому майна та штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень, за вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2022 року, який виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з часу його фактичного затримання, тобто 29 липня 2021 року.

Відповідно до ст. 72 КК України в строк відбуття покарання ОСОБА_8 зараховано термін його попереднього ув`язнення з 20 травня 2018 року по 11 жовтня 2019 року включно та з 29 липня 2021 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло, за наступних обставин.

17 грудня 2008 року близько 15год. 00хв. ОСОБА_8 представившись електриком, проник до приміщення квартири АДРЕСА_2 . Перебуваючи у вказаній квартирі ОСОБА_8 , з метою заволодіння чужим майном, приставив спочатку ніж до шиї ОСОБА_11 , а потім почергово до шиї ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , та висловлюючи погрози спричинення ножем тілесних ушкоджень, наказав їм надати мобільні телефони та інші цінні речі. Будучи наляканими та сприймаючи погрози застосування ножем, як реальні, тобто після того, як у них склалося враження, що у разі їхньої протидії чи невиконання вимог ОСОБА_8 реалізує вищезазначені погрози потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 надали ОСОБА_8 свої особисті речі, а саме: мобільний телефон марки «Samsung D-520» в корпусі чорного кольору вартістю 1400 гривень; мобільний телефон марки «Nokia 7500» в корпусі чорного кольору, вартістю 1100 гривень; мобільний телефон марки «Samsung Е-630» в корпусі червоного кольору, вартістю 1600 гривень; МР-3 плеєр, вартістю 300 гривень; грошові кошти в сумі 50 євро, що згідно з курсом валют Національного банку України станом на 17 грудня 2008 року становить 530 гривень; грошові кошти в сумі 450 гривень; золотий ланцюжок вагою 2 грама, 585 проби, вартість якого згідно з висновком експерта № 4.3-242/18 від 25 червня 2018 року становить 133,28 гривень; золоте колечко вагою 4 грама, 585 проби, вартість якого згідно з висновком експерта № 4.3-242/18 від 25 червня 2018 року становить 266,56 гривень; золотий кулон вагою 4 грами, 585 проби, вартість якого згідно з висновком експерта № 4.3-242/18 від 25 червня 2018 року становить 266,56 гривень.

Після вчиненого розбійного нападу ОСОБА_8 з викраденим майном місце вчинення злочину покинув, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав матеріальну шкоду потерпілим ОСОБА_11 у розмірі 1700 гривень, ОСОБА_14 у розмірі 1450 гривень, ОСОБА_12 у розмірі 1600 гривень та ОСОБА_13 у розмірі 1296,40 гривень. Загальна сума завданих ОСОБА_8 матеріальних збитків потерпілим від даного злочину становить 6046,40 гривень.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 та заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 червня 2024 року змінити, призначивши ОСОБА_8 більш м`яке покарання, застосувавши положення ст. 69 КК України, оскільки призначене йому покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого.

Зокрема, звертає увагу суду на те, що під час судового розгляду ОСОБА_8 вину визнав повністю, не оспорював встановлені в результаті досудового розслідування обставини і погодився на розгляд обвинувального акту за ст. 349 КК України. До матеріалів провадження долучено медичні документи, які підтверджують, що обвинувачений хворіє та потребує постійного лікування. Вважає, що за наявності встановлених судом обставин, які пом`якшують покарання та відсутності обставин, які обтяжують покарання, у суду були підстави для призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання, яке буде достатнє та необхідне для його виправлення, оскільки він цілком усвідомив суспільну небезпеку вчиненого та твердо став на шлях виправлення.

Заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_10 просить вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років. На підставі ч.4 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворих покарань, призначених вироком Косівського районного суду від 23 грудня 2021 року, та вироком Косівського районного суду від 28 березня 2022 року більш суворим покаранням, призначеним цим вироком - у виді позбавленні волі на строк 9 років з конфіскацією всього належного йому майна. Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з часу його фактичного затримання, тобто 29 липня 2021 року. Відповіднодо ст. 72 КК України в строк відбуття покарання ОСОБА_8 зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 20 травня 2018 року по 11 жовтня 2019 року включно та з 29 липня 2021 року по 15 травня 2023 року, а також з 23 січня 2024 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на те, що суд першої інстанції неправильно визначив спосіб призначення покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України. Так, суд вказав про призначення остаточного покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, а фактично призначив шляхом повного складання покарань, призначених цим вироком та вироком Косівського районного суду від 28.03.2022 року. Крім цього, судом неправильно визначено строки зарахування відбутого строку покарання. Зокрема, суд безпідставно зарахував в термін відбування покарання строк з 15.05.2023 року по 23.01.2024 року (з часу ухвалення рішення Івано-Франківським апеляційним судом та набрання вироком Івано-Франківського міського суду від 08.06.2022 року законної сили до скасування Верховним Судом ухвали апеляційного суду та вироку суду першої інстанції). Таке рішення суперечить вимогам ст. 72 КК України, оскільки цей період не є попереднім ув`язненням, а часом відбування покарання. Аналогічний висновок зробив Верховний суд в постановах від 03.12.2019 року (справа №537/400/17) та від 05.04.2028 року (справа №265/2339/14).

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали вимоги своєї апеляційної скарги та заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора;

- прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_10 , заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає задоволенню а апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково з наступних підстав.

Враховуючи, що фактичні обставини провадження та кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників судового провадження не оскаржуються, тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин та правильність кваліфікації дій обвинуваченого апеляційним судом не перевіряються.

Перевіряючи вирок суду в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів вважає слушними доводи захисника ОСОБА_9 щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Зі змісту мотивувальної частини оскарженого вироку вбачається, що при призначенні ОСОБА_8 , покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, дані про особу винного, а саме: його вік, стан здоров`я та його майновий стан, те, що він не одружений, не працевлаштований, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, востаннє вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2022 року за ч. 1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Зокрема, до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд вірно відніс повне і беззастережне визнання вини, щире каяття, часткове відшкодування завданих збитків та незадовільний стан здоров`я обвинуваченого.

З урахуванням всіх вказаних обставин в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у межах санкції, встановленої ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього належного йому майна. А також на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначив остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2021 року, більш суворим покаранням за цим вироком, - у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього належного йому майна та штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень, за вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2022 року, який виконувати самостійно.

Санкція ч.3 ст.187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.

Колегія суддів вважає, що призначивши ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього належного йому майна, суд першої інстанції хоч і не вийшов за межі санкції вказаної частини статті закону про кримінальну відповідальність, але призначив покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повному обсязі врахував дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують покарання.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив, що дійсно повністю визнає свою вину у вчиненні злочину та щиро розкаюється у вчиненому. Звертав увагу на те, що він має хронічні захворювання та потребує постійного лікування, просив врахувати, що з часу вчинення ним правопорушення пройшов доволі тривалий час.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання про необхідність пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання, а тому вирок суду слід змінити в частині призначеного покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, дані про особу винного, а саме: його вік, стан здоров`я та його майновий стан, що він раніше судимий та має сім`ю. Колегія суддів приймає до уваги, що з часу вчинення ОСОБА_8 правопорушення пройшов доволі тривалий строк, що безумовно повинно бути враховано при призначенні покарання.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України колегія суддів визнає обставинами, що пом`якшують покарання - повне і беззастережне визнання вини, щире каяття, часткове відшкодування завданих збитків та незадовільний стан здоров`я обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що відсутні обставини, що обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України.

Колегія суддів, враховуючи сукупність вищевказаних обставин, вважає що ОСОБА_8 необхідно призначити покарання, що наближено до мінімальної санкції ч. 3 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому майна, яке буде справедливим та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В даному провадженні судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України, до ухвалення вироків Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2021 року та від 28 березня 2022 року, а тому остаточне покарання необхідно призначити із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Разом з тим, суд першої інстанції призначаючи остаточне покарання ОСОБА_8 , хоч і послався на ч. 4 ст. 70 КК України, однак фактично застосував положення ст. 71 КК України та приєднав до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2022 року, що свідчить про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та зумовлює необхідність зміни вироку в частині призначення остаточного покарання та застосування щодо обвинуваченого вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Колегія суддів вважає частково обґрунтованими доводи прокурора про неправильне визначення судом строків зарахування відбутого строку покарання.

Так, суд першої інстанції, в строк відбуття покарання ОСОБА_8 зарахував термін його попереднього ув`язнення з 20 травня 2018 року по 11 жовтня 2019 року включно та з 29 липня 2021 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В результаті перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 червня 2022 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України, який ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 15 травня 2023 року залишено без змін.

Крім того, постановою Верховного Суду від 23 січня 2024 року вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 червня 2022 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 15 травня 2023 року стосовно ОСОБА_8 скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції. Обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. За результатами нового розгляду було ухвалено вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 .

Колегія суддів приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_8 , відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), не перебував в умовах попереднього ув`язнення в період часу з 15 травня 2023 року по 23 січня 2024 року, а тому вищевказаний період часу необхідно зарахувати в строк призначеного покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Після скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду, починаючи з 23 січня 2024 року по день набрання новим вироком законної сили, ОСОБА_8 перебував у місцях позбавлення волі у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, який забезпечує розгляд кримінального провадження, а тому строк, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) слід зарахувати в строк призначеного покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За таких обставин, відповідно до ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) в строк відбуття покарання ОСОБА_8 необхідно зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 20 травня 2018 року по 11 жовтня 2019 року включно, з 29 липня 2021 року по 15 травня 2023 року та з 23 січня 2024 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а час відбуття покарання за вироком суду в період з 15 травня 2023 року по 23 січня 2024 року з розрахунку один день ув`язнення за день позбавлення волі.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що на даний час обвинувачений ОСОБА_8 повністю відбув покарання, яке йому призначене судом першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне звільнити з-під варти ОСОБА_8 у зв`язку з відбуттям покарання, призначеного за вироком суду за умови, що в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили та прямо передбачає тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 408, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Апеляційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати, що ОСОБА_8 вироком суду першої інстанції визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Призначити ОСОБА_8 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворих покарань, призначених вироком Косівського районного суду від 23 грудня 2021 року та вироком Косівського районного суду від 28 березня 2022 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком - у виді позбавленні волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з часу його фактичного затримання, тобто 29 липня 2021 року.

Відповідно до ст. 72 КК України в строк відбуття покарання ОСОБА_8 зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 20 травня 2018 року по 11 жовтня 2019 року включно та, а також з 23 січня 2024 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та з 29 липня 2021 року по 15 травня 2023 року з розрахунку один день ув`язнення за день позбавлення волі.

Негайно звільнити з-під варти ОСОБА_8 в зв`язку з відбуттям покарання, призначеного за вироком суду за умови, що в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили та прямо передбачає тримання під вартою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5