Дата документу 24.03.2025 Справа № 334/7411/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/7411/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/82/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2024 року, якою залишено без задоволення його скаргу на бездіяльність Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В обґрунтування своєї скарги заявник вказав, що він в порядку ст. 214 КПК України звернувся до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області із заявою за фактом того, що 30 липня 2024 року він був пограбований ОСОБА_7 .

Просив зобов`язати внести відомості за його заявою до ЄРДР.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2024 року було залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 , з тих підстав, що відомості, вказані в його заяві, містять абстрактний характер, не містять достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність в діях осіб ознак об`єктивної сторони будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вважає оскаржувану ухвалу незаконною.

Просить зобов`язати ЗРУП ГУНП в Запорізькій області внести відомості до ЄРДР за його заявою про злочин.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що слідчий суддя не повинен був розглядати його скаргу, оскільки входить до складу колегії у кримінальному провадженні за обвинуваченням відносно нього, де ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є потерпілими. Зазначив, що він вказував про нанесення йому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, що підтверджується проведеною експертизою.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30 червня 2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Також Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа №761/20985/18, провадження 51-8007км18) наголосив, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правосуддя.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що саме такий підхід є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Так, зі змісту поданої ОСОБА_6 скарги слідує, що ним було надіслано ряд заяв до ЗРУП ГУНП в Запорізькій області про вчинення злочину (а.с. 2).

Із надісланої відповіді зі ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 11 грудня 2024 року убачається, що ОСОБА_6 неодноразово подавав заяви відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_10 30-31).

Так, зокрема, за фактами викладеними у заявах ОСОБА_6 щодо дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проводились неодноразово перевірки та надавались відповіді про відсутність ознак кримінального правопорушення у його зверненнях.

Крім того, із відповіді зі ЗРУП ГУНП в Запорізькій області випливає, що ОСОБА_6 вже оскаржував бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР за фактами, викладеними в його заяві від 29 вересня 2024 року (надійшла до ЗРУП 14 жовтня 2024 року).

Окрім цього, для перевірки, викладених у скарзі ОСОБА_6 доводів, до відповіді зі ЗРУП ГУНП в Запорізькій області було додано заяву ОСОБА_6 , подану ним до Запорізької обласної прокуратури (а.с. 86), яку у подальшому для розгляду в межах компетенції було перенаправлено до ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Надаючи оцінку вказаним доводам в контексті висновків оскаржуваної ухвали, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що заява ОСОБА_6 не визначає наявності елементів об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених КК України.

Колегія суддів зазначає, що дійсно, у особи, яка подає заяву, відсутній обов`язок наводити в ній всі фактичні обставини певного злочину, оскільки забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, зокрема доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладено саме на органи досудового розслідування та є одним із завдань кримінального провадження.

Водночас, як вже зазначалось вище, до ЄРДР вносяться відомості про конкретне кримінальне правопорушення, а не про будь-які дії, які очевидно не містять таких ознак.

Так, враховуючи положення ч. 1 ст. 2, ст. 11 КК України, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Об`єктивна сторона злочину - це сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону злочину і характеризують суспільно - небезпечне діяння (дію або бездіяльність), його негативні наслідки та причинний зв`язок між діяннями та наслідками, який обумовив настання останніх, а також місце, час, обстановку, спосіб, знаряддя та засоби вчинення злочину.

Таким чином, до Єдиного реєстру досудового розслідування, крім іншого вноситься інформація про сукупність ознак, які свідчили б про вчинення того чи іншого злочину, і дали змогу кваліфікувати дії або бездіяльність, про яку йдеться в повідомленні про злочин, за відповідними статтями кримінального кодексу.

В скарзі до слідчого судді та доданій заяві про вчинення злочину, ОСОБА_6 зазначив про вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо нього злочину, зокрема його пограбування 30 липня 2024 року вказаними особами.

На переконання апеляційного суду, додана заява ОСОБА_6 не містить об`єктивних даних, які б дійсно могли свідчити про ознаки злочину, що унеможливлює внесення до ЄРДР відомостей про конкретне кримінальне правопорушення.

Серед іншого, слід зазначити, що заяви ОСОБА_6 аналогічного змісту вже неодноразово перевірялись слідчими суддями на предмет наявності в них ознак злочину.

Так, згідно відповіді зі ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ухвалами слідчих суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2024 року та Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 5 грудня 2024 року скарги ОСОБА_6 на бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР за фактом його пограбування 30 липня 2024 року Самоткан та Скляренко, залишені без задоволення (а.с. 30-35).

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 в скарзі, поданої до слідчого судді, не вказав про нові фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, ані ж про ті, які вже неодноразово перевірялись слідчими суддями.

Крім того, доводи ОСОБА_6 щодо неможливості розгляду його скарги слідчим суддею ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки в даному випадку колегія суддів не убачає обставин, які б виключали участь вказаного слідчого судді у даному провадженні.

Також, слід зазначити, що із матеріалів скарги не убачається, що ОСОБА_6 заявив відвід слідчому судді під час розгляду його скарги з підстав, передбачених ст. 75, 76 КПК України.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 304, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2024 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4