Провадження № 1-кс/643/2295/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві у кримінальному провадженні №0003202 від 15.12.2024,

В С Т А Н О В И В:

Заявник 05.12.2024 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві щодо зміни його статусу у кримінальному провадженні №0003202 від 15.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

В обґрунтування скарги вказував, що в провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві знаходиться кримінальне провадження №0003202 від 15.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України. У цьому кримінальному провадженні він має статус заявника, однак вважає, що з врахуванням спричиненої йому шкоди з боку слідчого ОСОБА_4 , повинен мати статус потерпілого у цьому кримінальному провадженні. У зв`язку з чим, звернувся до слідчого судді із цією скаргою, в якій просив зобов`язати слідчого ТУ ДБР, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження №0003202 від 15.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, змінити його статус із заявника на потерпілого. Також, слідчим на виконання вимог кримінального процесуального законодавства України, з метою дотримання загальних засад кримінального провадження, на адресу Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», де наразі утримується ОСОБА_5 , направлявся лист, в якому останньому роз`яснювався порядок розгляду скарг, участь заявника у їх судовому розгляді та було запропоновано надати на адресу слідчого судді відповідну заяву, в якій він повинен був викласти свою думку щодо його участі у розгляді скарги. Судове засідання двічі було перенесно, однак вказаний лист залишився без відповіді.

Слідчий суддя, на виконання засад кримінального провадження, з метою дотримання розумних строків при розгляді скарги, прийшов до висновку про розгляд скарги без отримання заяви від ОСОБА_5 щодо розгляду його скарги. Одночасно, у своїй сказі ОСОБА_5 просив слідчого суддю розглянути скаргу, задовольнити її та про результати прийнятого рішення повідомити його письмово, що слідчий суддя розцінює як заяву про розгляд скарги без його участі.

Від слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 до початку судового розгляду надійшли матеріали кримінального провадження №0003202 від 15.12.2024.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність, яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, ознайомившись зі скаргою та доданими до неї документами, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження № 0003202 від 15.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, відомості до ЄРДР внесено за заявою ОСОБА_3 по факту психологічного тиску з боку слідчого Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 під час досудового розслідування кримінального провадження №0000539 від 11.06.2023.

З витягу з ЄРДР №0003202 від 15.12.2024 вбачається, що правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена за ч.1 ст.365 КК України, тобто перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Матеріали кримінального провадження №0003202 від 15.12.2024 містять постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_7 від 05.02.2024 про відмову у визнанні потерпілим, в якій серед іншого зазначено, що 05.02.2024 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, надійшла заява ОСОБА_3 від 21.01.2024, в якій останній зазначає, що є потерпілим у кримінальному провадженні №0003202 від 15.12.2024. Орган досудового розслідування приходить до висновку, що на теперішній час заява ОСОБА_3 , стосовно статусу потерпілого підлягає відмові з наступних обставин. На даний час досудового розслідування не знайшли свого підтвердження факти незаконних дій, процесуальних рішень, прийнятих співробітниками правоохоронних органів, заподіяння ОСОБА_3 фізичної, матеріальної або моральної шкоди, також не проведено всі необхідні слідчі (процесуальні) дії. З огляду на те, що у кримінальному провадженні, де на думку заявника порушуються його права, не прийнято остаточного рішення про невинуватість або суттєвого порушення його прав під час досудового слідства, а також не знайшли свого підтвердження факти заподіяння ОСОБА_3 фізичної, матеріальної або моральної шкоди, тому неможливо стверджувати на цій стадії про наявність підстав для визнання його потерпілим.

Слідчий суддя, звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Тобто, потерпілим є фізична особа, якій внаслідок кримінального правопорушення завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Особа, яка наділена ознаками, що безпосередньо визначені в кримінальному законі чи які випливають з інших ознак складу злочину, і стосовно якої здійснено злочинне посягання.

Згідно усталених положень доктрини вітчизняного кримінального права та кримінального процесу, шкода це об`єктивна категорія, що відображає ті зміни, які настали в майновому, фізичному, психічному, моральному стані особи внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Шкода, заподіяна злочином, чи кримінальним проступком, що є підставою для визнання особи потерпілим, має об`єктивний характер і тому включається до об`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Майнова шкода здебільшого пов`язана з втратою, привласненням, знищенням або пошкодженням майна, тобто завдається у зв`язку з посяганням на відносини власності у формі певних матеріальних об`єктів. Водночас така шкода може бути завдана при посяганні на особу та її життя, оскільки відшкодування моральної та фізичної шкоди пов`язано з витратами на лікування, протезування, посилене харчування, втрату працездатності, на поховання тощо.

Для визнання потерпілим у кримінальному провадженні необхідна наявність відповідних підстав фактичних і юридичних. Фактичними підставами є заподіяння або замах на заподіяння кримінальним правопорушенням шкоди, а юридичними подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, коли у особи виникають права і обов`язки потерпілого, або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

При цьому, за умови наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст.55 КПК, слідчий, дізнавач або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається у кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено частиною першою статті 55 Кримінального процесуального кодексу України; неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене слідчий суддя приходить до висновку, що питання щодо надання ОСОБА_3 статусу потерпілого слідчим розглянуто в межах встановлених Кримінальним процесуальним кодексом України строків для вирішення таких процесуальних питань, а постанова про відмову в задоволенні клопотання слідчим була прийнята в рамках його повноважень та з дотриманням вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Одночасно слідчий суддя роз`яснює заявнику, за наявності постанови слідчого про відмову у визнанні його потерпілим, останній може в порядку п.5 ч.1 ст.303 КПК України оскаржити рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

З приводу вимоги заявника щодо зобов`язання слідчого, у провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження №0003202 від 15.12.2024, змінити йому статус на потерпілий, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення через наступне.

Згідно ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Таким чином, перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження, передбачений ч.1 ст.303 КПК України, є вичерпним.

При цьому, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора на досудовому провадженні розглядаються в межах заявлених скаржником вимог.

Рішення слідчого судді, яким може бути зобов`язано слідчого змінити статус на потерпілий не входить до переліку бездіяльності, дії чи рішення, які можуть бути оскаржені в порядку ст.303 КПК України.

Окрім того, слідчий суддя не є стороною обвинувачення й не може давати вказівки або зобов`язати слідчого постановити процесуальне рішення про визнання заявника потерпілим у кримінальному провадженні. При вирішенні даного питання слідчий є цілком самостійними, що узгоджується з положеннями ч. 5 ст. 40 КПК України, за виключенням отримання доручень та вказівок прокурора, а також вказівок керівника органу досудового розслідування, що передбачено п. 3 ч. 2 ст. 39 та ч. 4 ст. 40 КПК України.

Згідно висновків, викладених, серед іншого, в постанові ВС від 01.12.2022 у справі №522/7836/21 (провадження №51-2328км22), слідчий суддя під час здійснення судового контролю може скасовувати постанови слідчого/прокурора та зобов`язувати вчиняти певні дії передбачені КПК України, однак при цьому не повинен втручатися в процесуальну діяльність слідчого. Виходячи з цього, слідчий суддя на етапі досудового розслідування не виконує функції слідчого у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та позбавлений змоги надати вказівку слідчому щодо прийняття конкретного за змістом процесуального рішення, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, за результатами скарг на рішення дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора слідчим суддею може бути постановлена ухвала про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 170-174, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві у кримінальному провадженні №0003202 від 15.12.2024, - відмовити.

Матеріали кримінального провадження №0003202 від 15.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України повернути до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1