Житомирський апеляційний суд
Справа №278/159/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/178/25
Категорія ч.3 ст.368 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000221 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 із змінами та доповненнями (а.п.116, 144 т.7) та його захисника ОСОБА_7 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 11 вересня 2020 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Травневе, Коростишівського району, Житомирської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.368 КК України,

в с т а н о в и в:

Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 11 серпня 2020 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна з позбавленням права обіймати виборні посади в органах державної влади та місцевого самоврядування та посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності строком на 3 (три) роки.

До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_9 запобіжний захід у виді застави.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 встановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши ОСОБА_9 відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання час перебування під вартою з 24.09.2014 по 27.09.2014 року та з 28.04.2015 року по 26.10.2015 року.

Стягнуто у дольовому порядку з ОСОБА_9 та іншого обвинуваченого, матеріали відносно, якого виділено в окреме провадження на користь держави 887 (вісімсот вісімдесят сім) грн. 04 коп., тобто по 443 (чотириста сорок три) грн. 52 коп. з кожного, витрат за проведення судової експертизи та 884 (вісімсот вісімдесят чотири) грн. 52 коп., тобто по 442 (чотириста сорок дві) грн. 26 коп. з кожного, витрат за проведення технічних експертиз.

Стягнуто з ОСОБА_9 та іншого обвинуваченого, матеріали відносно, якого виділено в окреме провадження, у солідарному порядку 39400 (тридцять дев`ять тисяч чотириста) грн. нетрудових доходів, отриманих злочинним шляхом до загального фонду державного бюджету, затвердженого кошторисом на утримання УСБУ в Житомирській області на 2014 рік.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, 31 жовтня 2010 року ОСОБА_9 та іншого обвинуваченого, матеріали відносно, якого виділено в окреме провадження обрано депутатами 6 скликання Новогуйвинської селищної ради Житомирського району.

Відповідно до п. 1 ст. 18 та п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», вони зобов`язані дотримуватися Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, регламенту ради та інших нормативно-правових актів, що визначають порядок діяльності ради та її органів, а також, як представники інтересів територіальної громади, здійснюючи свої повноваження, повинні дотримуватись правил депутатської етики, у тому числі не використовувати депутатський мандат в особистих інтересах чи у корисливих цілях, не приймати будь-яких гонорарів, подарунків, не отримувати винагород безпосередньо чи опосередковано за дії, пов`язані зі здійсненням ними депутатських повноважень.

Окрім цього на підставі рішення №3 першої організаційної сесії Новогуйвинської селищної ради шостого скликання від 17.11.2010 року, ОСОБА_9 обраний головою постійної комісії з земельних питань Новогуйвинської селищної ради, до компетенції якої, відповідно до ст. 7 Положення про постійні комісії Новогуйвинської селищної ради, затвердженого рішенням Новогуйвинської селищної ради №12 від 11.01.2011 року, входить розв`язання питань, що відносяться до її компетенції, у тому числі здійснення заходів, пов`язаних з упорядкуванням вирішення земельних питань у селищах, погодження розміщення об`єктів на території селища, землевідведення та інше.

У відповідності до ст. 11 вказаного Положення, голова постійної комісії організовує її роботу і відповідає перед радою за її діяльність, скликає і веде засідання комісії, дає доручення членам комісії, представляє комісію у відносинах з іншими органами, об`єднаннями громадян, підприємствами установами та організаціями також громадянами, організовує роботу по реалізації висновків і рекомендацій комісії.

Таким чином, обвинувачені як депутати Новогуйвинської селищної ради, а ОСОБА_9 до того ж, як голова постійної комісії з земельних питань цієї селищної ради, діяльність якого пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, згідно ст. 18 та примітки 1 до ст. 364 КК України, є службовими особами, так як здійснювали функції представників самоврядування.

На початку серпня 2014 року мешканець м. Житомира ОСОБА_10 , з метою реалізації законного права його дружини ОСОБА_11 на безкоштовне отримання земельної ділянки у межах смт. Новогуйвинське, Житомирського району, звернувся до Новогуйвинської селищної ради, де йому з цього питання запропонували звернутися до депутата селищної ради, іншого обвинуваченого, матеріали відносно, якого виділено в окреме провадження.

Під час зустрічі 4 серпня 2014 року ОСОБА_10 із іншим обвинуваченим, матеріали відносно, якого виділено в окреме провадження, останній пояснив, що такі питання розглядає постійна комісія із земельних питань Новогуйвинської селищної ради та запевнив ОСОБА_10 , що він разом з головою цієї комісії - ОСОБА_9 , зможуть вирішити його прохання стосовно виділення ОСОБА_11 земельної ділянки. При цьому, інший обвинувачений, матеріали відносно, якого виділено в окреме провадження повідомив ОСОБА_10 , що той повинен передати неправомірну вигоду у розмірі 80 000 грн. для нього і ОСОБА_9 , який з використанням наданої йому влади безпосередньо сприятиме у позитивному розгляді заяви про виділення земельної ділянки на засіданні очолюваної ним комісії, а у подальшому у прийнятті Новогуйвинською селищною радою рішень про надання дозволу на виготовлення проектної документації та передачу у власність земельної ділянки його дружині.

Також інший обвинувачений, матеріали відносно, якого виділено в окреме провадження пояснив ОСОБА_10 , що з обумовленої неправомірної вигоди, тобто з 80000 грн., першу половину, а саме 40000 грн., останній має передати за позитивний розгляд заяви ОСОБА_11 на засіданні земельної комісії селищної ради.

Після цього, інший обвинувачений, матеріали відносно, якого виділено в окреме провадження., являючись представником місцевого самоврядування, з метою одержання неправомірної вигоди та отримання дозволу на це у ОСОБА_9 , у телефонному режимі повідомив останнього про обставини розмови з ОСОБА_10 , на що ОСОБА_9 дав йому ствердну відповідь, а саме, дозвіл на виготовлення та подачу необхідних документів до селищної ради для отримання ОСОБА_11 земельної ділянки в межах смт. Новогуйвинське, Житомирського району.

Отже, реалізуючи свій злочинний умисел, інший обвинувачений, матеріали відносно, якого виділено в окреме провадження., діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , для досягнення спільної злочинної мети, направленої на одержання неправомірної вигоди за вчинення в інтересах ОСОБА_10 дій щодо виділення його дружині ОСОБА_11 земельної ділянки у межах смт. Новогуйвинське, Житомирського району, 22 серпня 2014 року о 12 годині 20 хвилин перебуваючи в автомобілі «ВАЗ 2118», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Авіаційна, 84/8 у смт. Озерне, Житомирського району, одержав від ОСОБА_10 для себе та ОСОБА_9 першу частину раніше обумовленої неправомірної вигоди, а саме, гроші у сумі 40000 грн.

У зв`язку з цим, 16 вересня 2014 року на засіданні постійної комісії із земельних питань Новогуйвинської селищної ради, очолюваної ОСОБА_9 , було прийнято рішення про винесення заяви ОСОБА_11 на розгляд сесії Новогуйвинської селищної ради.

У подальшому 17 вересня 2014 року на сесії вказаної селищної ради, більшістю її депутатів, сформованою ОСОБА_9 , куди входив також інший обвинувачений, матеріали відносно, якого виділено в окреме провадження, прийнято рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_11 орієнтовною площею 0,11 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 .

Продовжуючи дії, спрямовані на доведення свого злочинного наміру до кінця, інший обвинувачений, матеріали відносно, якого виділено в окреме провадження, діючи умисно, з корисливих мотивів за попередньою змовою із ОСОБА_9 , згідно спільного злочинного умислу направленого на одержання неправомірної вигоди, за вчинення в інтересах ОСОБА_10 дій щодо виділення його дружині земельної ділянки у межах смт. Новогуйвинське, 24 вересня 2014 року о 16 годині 50 хвилин, перебуваючи у згаданому вище автомобілі «ВАЗ 2118» на площі Перемоги, 12 у м. Житомирі, одержав від ОСОБА_10 для себе та ОСОБА_9 другу частину раніше обумовленої неправомірної вигоди, а саме гроші у сумі 40000 грн.

Таким чином, голова постійної комісії із земельних питань Новогуйвинської селищної ради ОСОБА_9 та депутат цієї ради інший обвинувачений, матеріали відносно, якого виділено в окреме провадження, за попередньою змовою між собою, одержали від ОСОБА_10 неправомірну вигоду, у виді грошових коштів на загальну суму 80000 грн., за ухвалення селищною радою рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_11 .

Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду відносно ОСОБА_9 скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_9 за відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Вважає вирок суду необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальністю та невідповідністю висновків суду першої інстанції викладеним в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що суд першої інстанції належним чином не проаналізував всі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, а також за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для його висновків, у судовому рішенні не зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші. Вказує, що суд першої інстанції надав невірну оцінку поясненням обвинуваченого ОСОБА_9 та іншого обвинуваченого, матеріали відносно, якого виділені в окреме провадження, а також письмовим доказам по справі. Надає свою оцінку вказаним доказам, та вважає, що стороною обвинувачення не надано суду будь-яких допустимих доказів, які вказують на винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Вважає, що поза увагою суду першої інстанції залишилися дані про особу свідка ОСОБА_10 , який діяв під повним контролем правоохоронних органів з метою провокації злочину. Звертає увагу на те, що стороні захисту не були відкриті документи, які стали підставою для проведення НСРД. Вказує, що в під час судового розгляду не було встановлено джерело походження грошових коштів в розмірі 80 000 гривень (неправомірної вигоди). Посилається на те, що призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд першої інстанції не врахував обставини, які пом`якшують його покарання та безпідставно не застосував положення ст.75 КК України.

В апеляційній скарзі із змінами та доповненнями обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити. Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальністю та невідповідністю висновків суду першої інстанції викладеним в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що суд першої інстанції належним чином не проаналізував та не оцінив всі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, зокрема, його показання та показання іншого обвинуваченого, а також покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та письмові докази. Надає свою оцінку вказаним доказам, та вважає, що сторона обвинувачення не надала суду будь-яких допустимих доказів, які вказують на його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину. Вказує, що поза увагою суду залишився той факт, що нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівника здійснював прокурор ОСОБА_15 , який не мав на те законних повноважень, а також органом досудового розслідування під час його затримання було порушено його право на захист, не встановлено чи дотримано процедуру повідомлення його про підозру. Зазначає, що суд першої інстанції проігнорував дані про особу свідка ОСОБА_10 , якій діяв під повним контролем правоохоронних органів з метою провокації злочину, та незаконно був залучений до спеціального слідчого експерименту. Вважає, що всі докази здобуті стороною обвинувачення за участю вказаного свідка є недопустимими.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_9 подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України та закриття провадження у справі у зв`язку з цим.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 підтримали вказане клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_9 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_9 . Захисник ОСОБА_7 надав свої письмові обгрунтування клопотання та довідку про те, що за цей період ОСОБА_9 не притягувався до кримінальної відповідальності.

Враховуючи, що в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_9 із змінами та доповненнями та захисника ОСОБА_7 ставилось питання про скасування вироку суду та закриття кримінального провадження, за недоведеністю вини, судом апеляційної інстанції відповідно до вимог ст.285 КПК України роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_9 підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, а також право на розгляд поданих апеляційних скарг.

Проте, обвинувачений ОСОБА_9 наполягав саме на розгляді клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього, підтвердивши, що йому зрозумілі наслідки такого звільнення від кримінальної відповідальності.

Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисників в підтримання зазначеного клопотання, позицію прокурора, яка не заперечувала щодо задоволення вказаного клопотання, але просила питання щодо процесуальних витрат не вирішувати враховуючи, що відносно іншого обвинуваченого провадження зупинено у зв`язку з його розшуком, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється, згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

Згідно з положеннями ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до вимог п.4 ч. 1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, яке мало місце 22.08.2014 та 24.09.2014.

Санкцією ч.3 ст.368 КК України, в редакції, чинній на момент вчинення злочину, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Вказане кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Таким чином, з урахуванням положень п. 4 ч. 1 ст.49 КК України, станом на 07.04.2025 року минуло понад 10 років, а тому закінчились, визначені ст.49 КК України строки давності.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років і згідно із частиною третьою цієї статті перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Зазначене узгоджується з позицією Об`єднаної палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеною в постанові від 05 квітня 2021 року (справа № 328/1109/19).

Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався. Обвинувачений ОСОБА_9 на протязі всього часу від суду не ухилявся.

Стороною захисту під час розгляду клопотання надано витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», згідно із яким ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 25.10.2024 року незнятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, до будь-якого виду відповідальності, окрім даного кримінального провадження, яке є предметом апеляційного розгляду не притягувався.

На час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції вирок суду, який наразі оскаржується, не набрав законної сили.

Таким чином, підставою звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення, встановлених ч.1 ст.49 КК України, строків і відсутність обставин, що зупиняють їх перебіг.

Процесуально-правовими підставами звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно його згода на таке звільнення від кримінальної відповідальності, і таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадків, передбачених ч.5 ст.49 КК України.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини та згоду обвинуваченого, колегія суддів вважає, що наявні умови, які є правовою підставою для прийняття судом апеляційної інстанції рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч.8 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_9 надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, підстави для проведення судового провадження, що включає у себе, відповідно до п. 24 ст.3 КПК України і апеляційне провадження в повному обсязі в загальному порядку відсутні, у зв`язку з чим колегія суддів не надає оцінки доводам апеляційних скарг сторони захисту.

Відповідно до ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Таким чином, клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності підлягає задоволенню, вирок суду - скасуванню, а кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.3 ст.368 КК України - закриттю на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку з закінченням на час апеляційного розгляду строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У зв`язку з тим, що вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_9 - закриттю, підлягає скасуванню і обраний судом першої інстанції до вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому у виді застави.

Грошові кошти сплачені заставодавцем ОСОБА_16 в якості застави ОСОБА_9 , підлягають поверненню останній.

Долю речових доказів колегія суддів вирішує, відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Водночас, вирішення питання щодо процесуальних витрат та коштів, отриманих злочинним шляхом, колегія суддів не вирішує в даному провадженні до розгляду кримінального провадження відносно іншого обвинуваченого, відносно якого кримінальне провадження виділено в окреме провадження у зв`язку з його розшуком.

Керуючись п.4 ч.1 ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст.284 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 11.09.2020 року щодо ОСОБА_9 - скасувати.

Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч.3 ст.368 КК України, закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Речові докази :

- 498 (чотириста дев`яносто вісім) грн. купюрами : 50 грн., дві по 100 грн., 200 грн, дві по 20 грн., 5 грн., 2 грн. та 1 грн., які вилучені у ОСОБА_9 під час обшуку в ході проведення огляду місця події 24.09.2014 та зберігаються в упакованому та опечатаному стані у спецпакеті №0530651 в камері схову УМВС України в Житомирській області - повернути ОСОБА_9

- мобільний телефон «IPhone 5» IMEI НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 з карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_4 , які були вилучені 24.08.2014 у ОСОБА_9 та зберігаються у приміщенні для зберігання речових доказів в УМВС України в Житомирській області - повернути ОСОБА_17 .

Зняти арешт з 1/6 частини квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_9 , реєстраційний номер майна 29035454, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 29.09.2014 року.

Грошові кошти у розмірі 73 080 грн. 00 коп., внесені на депозит ТУ Державної Судової Адміністрації України в Житомирській області в якості застави ОСОБА_9 , які належать заставодавцю ОСОБА_16 , - повернути заставодавцю ОСОБА_16 .

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання законної сили.

Судді :