Провадження № 1-кс/344/99/25
У Х В А Л А

14 cічня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання заявника ОСОБА_3 про скасування арешту та повернення майна,-

ВСТАНОВИВ:

в клопотанні вказано «… у лютому 2023 року ОСОБА_4 шахрайським способом заволодів моїм автомобілем марки ВАЗ-21098, р.н. НОМЕР_1 , який 9.12.2023 року був вилучений працівниками поліції та поміщений на спецмайданчик ГУНП в Івано-Франківській області. За фактом шахрайства слідчим СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 внесено відомості до ЄРДР за №00003741 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, а автомобіль марки ВАЗ-21098, р.н. НОМЕР_1 визнано речовим доказом та долучено до матеріалів провадження. 12.12.2023 року ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду накладено арешт на мій автомобіль марки ВАЗ-21098, р.н. НОМЕР_1 , два ключі та свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 із забороною на користування, відчуження та розпорядження ними. 29.06.2024 року слідчою у кримінальному провадженні прийнято рішення про його закриття, проте мене про це не повідомлено. З моменту вилучення і по даний час автомобіль зберігається під відкритим небом і піддається дії атмосферних явищ, що призводить до його псування та знецінення. На даний час кримінальне провадження закрите, процесуальне рішення слідчого не скасоване, а тому відсутні будь-які правові підстави подальшого утримання мого транспортного засобу на спецмайданчику та відповідно щодо перешкоджання у користуванні моєю власністю…».

Заявник просив розгляд клопотання проводити без його участі.

Слідчий просив про розгляд клопотання без його участі, у скасуванні арешту не заперечував, оскільки у кримінальному провадженні 29.06.2024 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12.12.2023 року накладено арешт з забороною на користування, відчуження та розпорядження на речі, які було виявлено та вилучено в ході огляду місця події від 09.12.2023 року а саме: на автомобіль марки «ВАЗ 21098», реєстраційний № НОМЕР_1 , 1989 року випуску, бежевого кольору, номер кузова НОМЕР_3 із двома ключами запалювання та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію тз НОМЕР_2 власником транспортного засобу ВАЗ 21098, р.н. НОМЕР_1 зареєстровано ОСОБА_3 .

Постановою слідчого від 29.06.2024 року кримінальне провадження №00003741 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_4 , передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

Судом встановлено, що кримінальне провадження №00003741 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Отже, за обставин закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України. Так само відсутні правові підстави для продовження арешту майна за обставин закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В ст. 23 КПК України вказано, що суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Таким чином, кримінальним-процесуальним законодавством саме на слідчого покладено обов`язок надати суду докази на спростування зазначеного клопотання про повернення вилученого майна.

У свою чергу відповідно до ст. 22 КК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

В п. 1 ст. 26 КПК України вказано, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, оскільки постановою слідчого ОСОБА_5 від 29.06.2024 року кримінальне провадження №00003741 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_4 , передбаченого ч.4 ст.191 КК України, відсутні правові підстави для подальшого утримання майна під арештом, а відтак клопотання підлягає задоволенню.

В п. 3 ст. 26 КПК України вказано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В:

клопотання задовольнити;

скасувати арешт на автомобіль марки «ВАЗ 21098», реєстраційний № НОМЕР_1 , два ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1