ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/104/25 Справа № 703/452/25 Категорія: ст. 199 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря учасники справи прокурор підозрюваний захисник ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 лютого 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СВ ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 подав до суду клопотання, в якому просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, в межах строку досудового розслідування, тобто до 24 березня 2025 року, з утриманням останнього в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 лютого 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у період часу з 07:00 год. до 22:00 год.

Клопотання старшого слідчого про продовження застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задоволено.

Продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , в межах строку досудового розслідування, який обчислюється з 10 січня 2025 року по 24 березня 2025 року включно.

Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою становить 32 (тридцять два) дні, тобто з 21 лютого 2025 року до 24 березня 2025 року, включно.

Визначено розмір застави у межах 20 прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 60560,00 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.

У разі внесення застави, покладаються на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити на строк 2 місяці з моменту внесення застави.

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що прокурором обґрунтовано наведений перелік ризиків, що передбачений ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на достовірність показань свідків у кримінальному провадженні, які вже допитані та які ще не допитані, але були очевидцями злочину, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про доведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також про доведеність недостатності в даному випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Також, слідчий суддя вважав за доцільне визначити заставу в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, та встановити її в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Не погодившись із ухвалою суду, захисник підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 менш суворий запобіжний захід, зокрема, домашній арешт, із забороною покидати місце проживання у період часу із 07:00 год. до 22:00 год. в межах строку досудового розслідування до 25 березня 2025 року включно із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 вказує, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, зазначив, що надані стороною обвинувачення докази свідчать про наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з цим, в ході судового засідання прокурором не надано переконливих доказів, що менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Отже, клопотання слідчого, яке покладено в основу оскаржуваного судового рішення, містить лише шаблонне формулювання ризиків та дублювання кримінального процесуального кодексу, за явно надуманими мотивами.

ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони, має на утриманні двох малолітніх дітей. Має постійне місце проживання, проживає з матір`ю, яка в свою чергу потребує постійного амбулаторного, а при потребі і стаціонарного лікування. Сам підозрюваний ОСОБА_7 також має проблеми зі своїм здоров`ям.

Крім того, слідчим суддею безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту в допиті свідків, які виявили бажання особистої поруки.

05 березня 2025 року на електронну адресу суду від представника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 надійшло доповнення до апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21.02.2025 року.

Адвокат вказує, що слідчий суддя при постановленні ухвали про задоволення клопотання слідчого про продовження тримання під вартою ОСОБА_7 , визначив альтернативний запобіжний захід - заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560,00 грн. Проте, в суді не вирішувалося питання про обрання іншого запобіжного заходу як особиста порука.

Підозрюваний ОСОБА_7 не має грошових заощаджень або родичів, які могли б його матеріально забезпечити, що виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави.

Зазначає, що заступник міського голови Городищенської міської ради ОСОБА_10 , явка якої в судове засідання буде забезпечена, поручається за належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 , виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України та зобов`язується доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

В зв`язку з вищевикладеним остаточно просив суд ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21.2025 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 менш суворий запобіжний захід, зокрема, домашній арешт, із забороною покидати місце проживання у період часу із 07:00 год. до 22:00 год. в межах строку досудового розслідування до 24 березня 2025 року включно із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У разі застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, призначити поручителем підозрюваного ОСОБА_7 : ОСОБА_10 .

Роз`яснити поручителю ОСОБА_10 обов`язки поручителя та наслідки їх невиконання, право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань та порядок реалізації такого права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.06 року, ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права.

Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства , в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Слідчого відділу ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, знаходиться кримінальне провадження № 0000014 від 10.01.2025 року, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

24.01.2025 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього дня вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25.01.2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 30 днів до 22.02.2025 року включно, з правом внесення застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Зі змісту клопотання вбачається, що в ході проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні, строк якого спливає 24 березня 2025 року, триває проведення призначених судових експертиз, висновки яких мають суттєве значення для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення. А тому виникла необхідність у продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який закінчується 22.02.2025 року.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Слідчий суддя врахував, що на даний час є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Ці обставини в сукупності з мірою покарання, яка загрожує підозрюваному, в разі визнання його винуватим, на переконання суду першої інстанції, підтверджують наявність високого ступеню ризиків переховування ОСОБА_7 від слідства та суду, та можливості вчинити інші кримінальні правопорушення, що не дає достатніх підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності вказаних в ньому ризиків, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 статті 177 КПК України, тобто про існування обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що дає підстави для продовження підозрюваному обраного запобіжного заходу.

Так, слідчим суддею під час розгляду клопотання враховано тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , його особисті обставини життя, які можуть свідчити на користь збільшення ризиків, встановлених під час розгляду клопотання, чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, з чим погоджується і апеляційний суд.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для зміни запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.

Даних про те, що підозрюваний ОСОБА_7 за станом здоров`я чи з інших причин не може утримуватися під вартою в умовах Черкаського слідчого ізолятору, судом не встановлено.

Твердження в апеляційній скарзі про відсутність доказів на підтвердження існування ризиків, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони спростовується наявними матеріалами справ.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку за необхідне при продовженні строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначати підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави, що слідує із мотивів наведених вище та узгоджується із встановленим законодавцем правом щодо застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Захисник підозрюваного просив змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в певний період доби або застосувати запобіжний захід у вигляді особистої поруки, оскільки відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

На переконання колегії суддів, обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема у виді особистої поруки або домашнього арешту в певний період доби, не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та не усуне встановлених слідчим суддею ризиків.

Доводи захисника про недоведеність існування заявлених у клопотанні про застосування запобіжного заходу ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК, а не факту конкретного їх вчинення.

Правових підстав для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашній арешт або особистої поруки (як про це просить сторона захисту), колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження строку тримання під вартою з визначенням розміру застави щодо ОСОБА_7 здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи підозрюваного.

Приймаючи рішення про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , суд вказав про його обчислення з 10 січня 2025 року по 25 березня 2025 року включно.

Відповідно до ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Ч. 4 ст. 196 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 197 цього Кодексу.

24.01.2025 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

В зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає необхідним змінити третій абзац резолютивної частини ухвали слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 лютого 2025 року виклавши її в такій редакції: «Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 24 березня 2025 року включно».

В решті ухвалу суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 199, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 лютого 2025 року змінити виклавши третій абзац резолютивної частини в слідуючій редакції:

«Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 24 березня 2025 року включно».

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: