1 УХВАЛА про скасування арешту майнаСправа № 335/6427/24 1-кс/335/892/2025
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про скасування арешту майна.
У клопотанні посилається на те, що 20.06.2024 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки Iphone 13 серії, модель MLPG3HN/A, S/N НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , з сім-картою номеру мобільного оператора НОМЕР_4 .
05.07.2024 на вказане майно ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя було накладено арешт.
Як слідує із ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, арешт було накладено у зв`язку із тим, що вилучений слідчим під час обшуку мобільний телефон може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Отже, головним критеріям за яким вилучений мобільний пристрій можна віднести до речового доказу, це наявність на ньому певної інформації, яка містить відомості про кримінальне правопорушення - електронні документи, матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису, тощо.
З огляду на те, що з моменту направлення майна на експертизу, пройшло п`ять місяців, заявник та її представник вважають, що цього часу було більш, ніж достатньо для проведення всіх необхідних експертних досліджень та копіювання наявної на пристрої інформації.
Крім того, відомості які містяться на мобільному пристрої та можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, можуть бути скопійовані на іншій носій інформації (зокрема і під час експертного дослідження), у зв`язку доцільність та необхідність подальшого арешту мобільного пристрою, очевидно відпала.
Просив скасувати арешт майна, вилученого в ході обшуку 20.06.2024 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Глиноцементна, 14, а саме: мобільний телефон марки Iphone 13 серії, модель MLPG3HN/A, S/N НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , з сім-картою номеру мобільного оператора НОМЕР_4 .
Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що ОСОБА_5 не є підозрюваної у кримінальному провадженні, її допитано слідчим. Крім того, орган досудового розслідування мав достатньо часу для проведення необхідних слідчих дій з вилученим майном, подальше утримання якого порушує права володільця.
Старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області підполковник поліції ОСОБА_4 заперечував щодо клопотання. З метою збереження речового доказу, просив залишити в силі арешт накладений на мобільний телефон марки Iphone 13 серії, модель MLPG3HN/A, S/N НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , з сім-картою номеру мобільного оператора НОМЕР_4 , який належить гр. ОСОБА_5 , який був вилучений під час обшуку 20.06.2024 за адресою: АДРЕСА_1 . Пояснив, що для фіксування відомостей, які містяться в мобільному телефоні, ним було призначено у кримінальному провадженні судову комп`ютерну експертизу. Але через ненадання паролю при проведенні обшуку та вилученні, провести судову комп`ютерно-технічну експертизу, під час якої заплановано встановити чи містяться в даних засобах зв`язку відомості, які мають відношення до кримінального провадження неможливо. На теперішній час вживаються заходи по встановленню паролю на мобільний телефон, який належить ОСОБА_5 . Вважає, що зазначений вище телефон зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та є доказом його вчинення, оскільки є предметом протиправних.
Заслухавши представника заявника, думку слідчого, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
05.07.2024 року в рамках вказаного кримінального провадження слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя було накладено арешт на майно, вилучене 20.06.2024 під час проведення обшуку будинку № 14 по вул. Глиноцементній в м. Запоріжжя, а саме на мобільний телефон марки Iphone 13 серії, модель MLPG3HN/A, S/N НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , з сім-картою номеру мобільного оператора НОМЕР_4 , який належить гр. ОСОБА_5 , із забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном до скасування арешту майна у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. При винесенні вказаної ухвали слідчий суддя виходив з того, що майно, яке було вилучено, містить відомості, які можуть бути використані як докази фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, за такого відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.
10.10.2024, старшим слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області підполковником поліції ОСОБА_4 винесено постанову про призначення судової комп`ютерно-технічної експертизи мобільного телефону, вилученого 20.06.2024 під час проведення обшуку будинку АДРЕСА_1 . Проведення експертизи доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України
Як вбачається із протоколу допиту в якості свідка від 15.04.2025, старшим слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області підполковником поліції ОСОБА_4 допитано гр. ОСОБА_5 , під час допиту якого, вона, щодо надання пароля від вилученого у неї мобільного телефону відмовилась через те, що в телефоні містяться її особисті фотографії та листування з родичами, якими вона не хоче ні з ким ділитися та щоб їх хтось бачив.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів часників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та упередженого розслідування і судового розгляду.
Відповідно до положень ст.ст. 7, 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканність права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При цьому, застосування заходів забезпечення кримінального провадження є неможливим, якщо потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні.
Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту. Окрім того, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).
Слідчим суддею встановлено, що з моменту реєстрації вказаного кримінального провадження пройшло вже більше 12 місяців, але до цього часу жодній особі не повідомлено про підозру, не зібрано доказів вчинення кримінального правопорушення та не встановлено, що з вилученого у ОСОБА_5 мобільного телефону проводилася будь-яка злочинна діяльність. У органу досудового розслідування було достатньо часу для встановлення паролю від вилученого мобільного телефону та копіювання інформації, яка знаходиться у вказаному мобільному пристрої.
Доказів зворотного у розпорядження слідчого судді, органом досудового розслідування не надано.
Даних щодо проведення слідчих дій, експертних досліджень тощо стосовно вилученого ще 20.06.2024 за місцем мешкання ОСОБА_5 мобільного телефону слідчому судді не надано. Слідчим не було зазначено, яким саме чином він має намір з`ясувати пароль від вилученого у заявника мобільного телефону за умови відмови ОСОБА_5 у наданні такого. Слідчий в судовому засіданні не навів доказів того, що подальше утримання органом досудового розслідування вилученого в ОСОБА_5 майна виправдовує потреби досудового розслідування.
Водночас, будь-який тривалий строк має бути об`єктивно виправданий завданнями кримінального провадження та збалансований з правами та інтересами власника відповідного майна.
У зв`язку з цим, слідчий суддя має оцінити не тільки мету подальшого утримання матеріальних носіїв інформації, але й розумність строку, протягом якого вони перебувають у розпорядженні сторони обвинувачення.
З урахуванням того, що на даний час з вищевказаним майном було проведено всі заплановані слідчі дії, проведення інших слідчих дій не було зазначено, та значення для справи вказаного заявником майна вже повинно бути зафіксовано шляхом проведення відповідних слідчих дій з ним, суду не було доведено представником держави необхідності подальшого утримання майна, з огляду і на певну тривалість провадження, вважаю, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба, за такого, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, клопотання підлягає задоволенню.
Згідно положень п. 4 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту.
На підставі викладеного, керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1