Справа № 535/237/25
Провадження № 1-кп/535/158/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року с-ще Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

та обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в с-ще Котельва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.03.2025 року за №0000055 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Котельва, Котелевського району, Полтавської області, українця, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

19.08.2022 Котелевським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.389 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільненого з іспитовим строком 1 рік. Знятого з обліку 09.06.2023 Полтавським PC № 4 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області за ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 31.05.2023 у зв`язку з відміною іспитового строку. Звільненого 14.06.2024 з Машівської ВК Полтавської області (№ 9) по відбуттю строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.357 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та 03.03.2025 близько 16 год 30 хв. (точного часу в ході досудового розслідування не-встановлено), перебуваючи в будинку за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_4 , побачив банківську картку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приват Банк», яка відкрита на ім`я останнього.

В подальшому ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що виявлена ним банківська картка являється засобом доступу до банківського рахунку, а наявні на банківському рахунку кошти є чужою власністю, переконавшись в тому, що за його діями не спостерігає потерпілий, маючи єдиний злочинний умисел на таємне викрадення з банківського рахунку всіх наявних грошових коштів, викрав банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про Інформацію», пп. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п. 15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», примітки до ст. 358 КК України є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити, позбавивши таким чином ОСОБА_4 можливості використовувати зазначену банківську картку за призначенням.

Після цього 03.03.2025 о 17 год 16 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в магазині «Пасаж» за адресою: вул. Полтавський Шлях, 356 а, с-ще Котельва Полтавського району Полтавської області намагався придбати товар шляхом проведення транзакції через термінал № 00306567 з використанням банківської картки № НОМЕР_1 АТ КБ «Приват Банк», яка відкрита на ім`я ОСОБА_4 без дозволу власника, але не здійснити транзакцію виявилося за можливе, у зв`язку з відмовою платіжної операції «код 51 цедостатньо коштів для проведення транзакції».

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.357 КК України, як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

13.03.2025 року між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 , на підставі ст. ст.468, 469, 471, 473 КПК України було укладено угоду про примирення.

Відповідно до зазначеної угоди потерпілий та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для вказаного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.357 КК України.

Сторони угоди узгодили покарання за вчинення кримінального правопорушення в межах санкції статті ч.1 ст.357 КК України у виді пробаційного нагляду строком на два роки з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.2 ст. 59-1 КК України.

Угодою передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та потерпілому.

Враховуючи вищенаведене та розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Відповідно до ч.3 ст.469 КПК України Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку.

Матеріальних та моральних претензій з боку потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_5 немає.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України, зокрема ст.ст. 470-473, та Кримінального Кодексу України. Її умови відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України визнав повністю, не заперечував проти обставин, встановлених органом досудового розслідування, розкаявся у вчиненому. Просив затвердити угоду про примирення з потерпілим. Дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе зобов`язання, передбачені угодою. Зазначив, що укладення угоди є добровільною, без застосування примусу та погроз.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 просив затвердити угоду про примирення, підтвердив, що вони з обвинуваченим примирилися, притензій матеріального та морального характеру до нього не має.

Також судом з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_4 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, а також те, що угода про примирення укладена за його ініціативи.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра, не одружений.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно зі ст.65 КК Україниу випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

З огляду навикладене, суд дійшов висновку про затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання у виді пробаційного нагляду, з покладанням обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України.

Цивільного позову у даному кримінальному провадженні заявлено не було.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів, суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 13.03.2025 року по кримінальному провадженню, внесеному до до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.03.2025 року за №0000055 року за ч.1 ст.357 КК України, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.357 КК України та призначити покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.2 ст.59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 до пробаційного нагляду такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Виконання покарання у вигляді пробаційного нагляду покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яку передано під зберігаючу розписку потерпілому ОСОБА_4 , вважити повернутою за належністю законному володільцю;

- відео файл «admin_ch2_main_1508_1707» скопійований на оптичний диск марки «Verbatium» та фіскальний чек № 793043112, який зберігається в матеріалах кримінального провадження №0000055- залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000055.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 - не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Котелевський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК, та з урахуванням обмежень, визначених ч.1 ст.473 КПК.

Після проголошення вироку учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Роз`яснити, що умисне невиконання угоди засудженим є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1