Провадження по справі № 1-кп/752/225/25
В И Р О К

іменем України

"14" квітня 2025 р. Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження, данні про яке внесені 05.05.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004372, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, що має повну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, працюючого охоронцем, неодруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю сторін та учасників кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

представника потерпілого - ОСОБА_9 ,

встановив:

28 квітня 2018 о 15 годині 34 вилини ОСОБА_5 , керував технічно справним мікроавтобусом марки «Mersedes-Benz Sprinter» моделі «313 CDI» н.з. НОМЕР_1 (далі по тексту - «Mersedes»), який належав ПП «Агробудтранс», рухаючись маршрутом № 812 сполученням від зупинки громадського транспорту «місто Боярка» до зупинки «станція метро Дружби Народів» по проспекту Голосіївський у м. Києві з вул. Васильківська у напрямку площі Деміївської у м. Києві зі швидкістю 64,6…66,6 км/год.

У цей час, пішохід ОСОБА_10 у порушення вимог пунктів 4.7. та 4.14 г) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), у місці не призначеному для руху пішоходів справа наліво по ходу руху мікроавтобуса «Mersedes», переходила проїзну частину проспекту Голосіївський.

Діючи з необережності, ОСОБА_5 порушив вимоги пунктів 2.3 підпункт «б», 12.3 та 12.4 ПДР України, а саме керуючи мікроавтобусом «Mercedes», рухаючись по проїзній частині проспекту Голосіївського у м. Києві у напрямку площі Деміївської з перевищенням максимально допустимої швидкості на даній ділянці, під час руху проявив неуважність до зміни дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, при виникненні небезпеки для руху, чим для нього являвся пішохід ОСОБА_10 , яка перебувала на проїзній частині, та яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним автомобіля, внаслідок чого навпроти будинку № 15 по просп. Голосіївському в місті Києві здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження зокрема множинні переломи кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів з розвитком перитоніту, крововтрати та шоку, які мали ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, та які перебували в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Порушення ОСОБА_5 вимог пунктів 12.3 ПДР України знаходяться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної ДТП та її наслідками.

Таким чином суд визнає винуватим ОСОБА_5 у порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково. Надав суду показання за змістом яких зазначив, що працював водієм на підприємстві за договором та у день подій (28 квітня 2018) керував мікроавтобусом «Mersedes», червоного кольору. Він мав водійський стаж 20 років. У ДТП не потрапляв. Працював водієм на даному автобусі вже 1,5 роки. Добре знав маршрут по якому рухався у той день і це було друге коло. Рухався за маршрутом № 812 у напрямку ст. метро Дружби Народів. Здійснив висадку пасажирів на зупинці «станція метро Голосіївська». Оскільки на наступній зупинці «Батюка» ніхто з пасажирів не виходив, він вирішив на ній не зупинятися та продовжив рух по проспекту. Перестроївся у крайню ліву смугу, швидкість керованого ним міктроавтобусу складала 60-65 км/год. Перша смуга була зайнята запаркованими автомобілями. Праворуч від нього у другій смузі дещо випереджаючи, рухався вантажний автомобіль. Під час руху він випередив вантажний автомобіль. Несподівано попереду на відстані 10 метрів, побачив, як жінка перебігає проспект, рухаючись у напрямку його автомобіля . Він не мав можливості здійснити ніякого маневру для того, щоб уникнути із нею зіткнення. Відстань до жінки була замалою, для того, щоб він міг попереду неї зупинитися, а взяти ліворуч він не міг, оскільки там був відбійник, праворуч рухалися інші авто. Він застосував екстрене гальмування, але відбулося зіткнення передньої частини автобуса з той жінкою. Від удару її підкинуло та вона впала на асфальт у першій смузі. Він зупинився. В автобусі були пасажири - 16 осіб, які бачили як це трапилося та мали намір надати свідчення на його користь, між тим, їх не допитали. Дочекався приїзду поліції та приймав участь під час складання протоколу. Потерпіла була жива та ї забрали на швидкій. Він відвідував потерпілу у лікарні, але до неї не пускали бо він не був її родичем. Звертав увагу суду, що про потерпілою декілька днів ніхто не опікувався, не могли з`ясувати хто вона. Лише через тиждень потерпіла з`явилися до неї.

Він не заперечує, що фактично смерть потерпілої настала в результаті травм, які вона отримала від час зіткнення з автомобілем, яким він керував. Але він звертає увагу, що потерпіла перебігала дорогу у місті, де це було не дозволено. Він не міг припустити, що на дорозі може з`явитися людина, оскільки у тому місці напрямки руху відгороджені металевою огорожею. Також від удару вона відлетіла на деяку відстань та відбулося її падіння на асфальт. Крім того, вона пролежала у лікарні та у неї розпочався перитоніт. Він розуміє, що був водієм, керував джерелом підвищеної безпеки, але потерпіла вибігла на проїзну частину у безпосередній близкості до його автомобіля, а у салоні були пасажири, за яких він також ніс відповідальність. Він не міг уникнути зіткнення шляхом зупинки автомобіля, враховуючи невелику відстань, яку мав для гальмування. Між тим, шкодує, що так сталося. Просить не позбавляти його волі та водійських прав.

Також не визнає позов пред`явлений до нього представником потерпілого. Вважає його вимог безпідставними та необґрунтованими. Доказів того, що потерпіла здійснила витрати, зокрема на встановлення надмогильної споруди вартістю 150 тис. грн., послуги адвоката у 15 тис. грн. не надані. Він працював на фірмі, був найманим працівником, тому вважає, що саме його роботодавець повинен сплачувати всі витрати. Також була страховка. Крім того, його роботодавець сплачував витрати, коли потерпіла була у лікарні. Також вказував на те, що потерпіла ОСОБА_11 у даному проваджені не є близькою родичкою загиблої. Вона за договором повинна була утримувати, опікуватися щодо останньої, але той факт, що до лікарні, де перебувала потерпіла, цілий тиждень, ніхто не з`являвся, зокрема і ОСОБА_11 , свідчить проте, що за життя ОСОБА_11 не опікувалася щодо загиблої.

У доведення пред`явленого обвинувачення, сторона обвинувачення надала ряд письмових документів, за її клопотанням були допитані свідки.

Так свідок ОСОБА_12 , допитаний в судовому засіданні надав показання за змістом яких зазначив, що 28.04.2018 вдень керував автомобілем «Нісан». Рухався по проспекту Голосіївському у бік станції метро Деміївська. Попереду нього через один автомобіль рухався червоний автобус. У смузі праворуч також рухалися автомобілі. Трафік не був щільним. Автомобіль, що рухався попереду раптово загальмував, він також. Але його гальмування було повільним. Коли відновили рух, то з`ясувалося, що водій автобусу збив жінку. Він сказав, що відеореєстратор, встановлений на його автомобілі, був увімкнений й надав відеозапис поліції. Загиблу на відеозаписі він не побачив, лише якусь тінь. Самого зіткнення він також не бачив.

Від допиту свідка ОСОБА_13 прокурор відмовився.

Також у доведення пред`явленого обвинувачення під час судового розгляду прокурором надані документи, за наслідками дослідження яких судом встановлено наступне.

Згідно даних протоколу огляду місця подій, проведеного 28.04.2018 за участю водія ОСОБА_5 та понятих (а.с. 43-61, т.1), на проспекті Голосіївському поруч із будинком № 15 у м. Києві на проїзній частині стався наїзд автомобіля «Mersedes» під керування водія ОСОБА_5 на пішохода. Дорожнє покриття проспекту Голосіївський призначено для руху в двох напрямках та має шість смуг для руху по три у кожному напрямку. На момент огляду покриття було сухим, нерівностей та інших перешкод не мало. Наявна дорожня розмітка: 1.3, 1.5., 1.1. Загальна видимість визначена у відстань більше 100 м. Об`єктів, що обмежують оглядовість водія, не виявлено. На транспортному засобі «Mersedes» виявлені пошкодження: правої передньої частини, розбите скло правої блок фари, вм`ятина на капоті праворуч, тріщини (павутинка) у правому нижньому куті на лобовому склі, незначна деформація правого переднього крила біля фари. У салоні «Mersedes» перебував водій та 18 пасажирів. У напрямку руху по проспекту Голосіївському у бік станції метро Деміївська у третій смузі руху позаду автомобіля «Mersedes» виявлені сліди шин - спарений слід гальмування автомобіля Мерседес (лівий - 22,8 м, правий - 20,5 м). Автомобіль Мерседес розташований більше ніж за 20 метрів після того, як вказані сліди були перервані. Тіло жінки розташовано у першій смузі між слідами від шин та автомобілем Мерседес. Сліди крові також виявлені на проїзній частині.

На схемі, доданій до протоколу (а.с.50), відображені розмітка, сліди гальмування, місце розташування потерпілої, а також транспортний засіб «Mersedes» після його зупинки.

На фотосвітлинах, доданих до протоколу, зафіксований зовнішній вид транспортного засобу «Mersedes», місце його розташування, слідова інформація тощо (а.с 51-61, т.1)

Згідно висновку експерта № 100/1525 від 01.06.2018 (ас. 67-71, т.1) при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлені прижиттєві ушкодження: переломи обох лопаток; множинні переломи кісток таза (лобкових кісток, лівої сідничної кістки, бічної частини крижі зліва, з крововиливами); перелом 11 ребра справа; масивні відшарування тканин з м`язами на ділянках таза, стегон; переломи стегнових кісток в області шийок зліва та справа; перелом лівої малогомілкової кістки. Також виявлені поширені синці та садна на шкірі лоба, на кінцівках та тазових областях.

Згідно висновку експерта смерть ОСОБА_10 настала від множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів з розвитком перитоніту, крововтрати та шоку. Тілесні ушкодження, окрім синців, саден та сліди від оперативних втручань, за давністю визнані такими, що могли бути отримані 28.04.2028 та знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті, і мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження (небезпека для життя - переломи кісток скелета, розривів внутрішніх органів, крововтрати та шоку, перитоніт поліорганної недостатності.)

Характер та розташування ушкоджень на тілі, дали експерту підстави прийти висновку, що вони могли утворитись внаслідок автомобільної травми - зіткнення автомобіля, що рухався, з пішоходом. Морфологічні прояви переломів кісток таза та стегон. лівої малогомілкової кістки дозволили вважати, що в момент первинного контакту ОСОБА_10 знаходилась у вертикальному положенні, та була провернута задньою поверхнею тіла, більше зліва, до частин транспорту - удар ззаду-зліва на рівні лівої гомілки, стегна, таза, спини. Після первинного контакту мали місце вторинні контакти з автомобілем правою половиною тіла, та переміщення тіла на тверду поверхню з ударом лобною частиною голови, правим коліном о тупий предмет. Цей механізм вказує на можливу дію транспорту з поширеною контактною пласкою поверхнею частин автомобіля, та на тангенціальний (дотичний) характер травмування при первинному контакті. Експерт не виключає, що така травма могла відбутися при дінамічному положенні тіла, в русі (шаг, поворот тіла та інше).

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи від 21.08.2018 №?12-1/1241 зафіксованим на ділянці скоєння даної ДТП слідам гальмівного юзу та кінцевого розташування автомобіля «Mercedes» н.з. НОМЕР_1 , з технічної точки зору, відповідає величина швидкості 64,6...66,6 км/год. В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Mercedes» ОСОБА_5 повинен був керуватися вимогами пункту 12.3, 12.4 ПДР України. В даній дорожній ситуації водій автомобіля з моменту виникнення небезпеки для його руху мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 , шляхом застосування екстреного гальмування. В діях водія ОСОБА_5 , експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів 12.3, 12.4 ПДР України, при цьому невідповідності дій водія ОСОБА_5 вимогам пункту 12.4 ПДР України не знаходяться в причинному зв?язку з виникненням даної ДТП. Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія ОСОБА_5 вимогам пункту 12.3 ПДР України. (а.с. 72-82, т.1)

Згідно із висновком експерта № 12-1/1-036 від 1106.2018 на момент проведення огляду 06.06.2018 гальмівна система, система рульового керування та ходова частина автомобіль «Мерседес» знаходилися в працездатному стані (а.с. 89, т.1)

Згідно із протоколом від 06.08.2018 проведений слідчий эксперимент за участю ОСОБА_14 , який був свідком того, як піщохід вибігла на дорогу, та бачив момент зіткнення її з автомобілем, за наслідками якого встановлено місце розташування автомобіля «Мерседес» та пішохода на проїзній частині в момент, коли вони були виявлені свідком; відстань, яку подолала пішохід; місце до того, як на неї здійснено наїзд; місце наїзду на пішохода та зроблені заміри відповідних відстаней, розрахунок часу, за який рухався пішохід та автомобіля «Мерседес» (а.с. 105-110).

За наслідками огляду, проведеного 28.04.2018 лікарем КНП «Київського МКНКЛ «Соціотерапія» водій ОСОБА_5 не перебував у стані сп`яніння (а.с. 94, т.1).

На дослідженому в судовому засіданні відеозаписі з відеореєстратору, що знаходився у автомобілі свідка ОСОБА_12 зафіксована дорожня обстановка, рух автомобіля «Mersedes», який рухався у крайній лівій смузі проїзної проспекту Голосіївський у м. Києві до моменту ДТП. Сама подія ДТП на відеозаписі не зафіксована.

Не зважаючи на часткове невизнання вини ОСОБА_5 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, в повній мірі доводиться вищезазначеними доказами, які були надані стороною обвинувачення, а саме проволоком огляду місця подій, висновком автотехнічної експертизи та судово-медичних експертиз, показаннями свідків та обвинуваченого.

Так судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 був учасником дорожнього руху - водієм транспортного засобу «Mersedes», тому його дії регламентувалися законом України «Про дорожній рух» та ПДР України

Згідно п. 1.5. ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно п. 2.3. ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Mersedes», власником якого він не був, рухався по проспекту Голосіївський у м. Києві з вул. Васильківська у напрямку площі Деміївської у м. Києві у крайній лівій смузі. У цей момент на проїзну частину у недозволеному місті вийшла пішохід ОСОБА_10 , яка у порушення вимог пунктів 4.7. та 4.14 г) ПДР почала перетинати дорогу справа наліво по відношенню до напрямку руху.

Відповідно до визначення, викладеного у п. 10.3 ПДР небезпека для руху це зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися.

З урахуванням викладеного, пішохід ОСОБА_10 , яка наближалася до смуги, по якій рухався транспортний засіб під керуванням ОСОБА_5 , була для останнього небезпекою для руху.

Під час судового розгляду було встановлено, що водій ОСОБА_5 побачив, як пішохід розпочинає рух перетинати проспект Голосіївський, та зрозумів, що це створює небезпеку для його руху.

У такому випадку дії водія ОСОБА_15 регламентувалися п. 12.3., відповідно до якої у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Вказана норма зобов`язує водія негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

Водій ОСОБА_5 гальмував, про що свідчить його показання, а також що доводиться даними схеми місця ДТП, на якій зафіксовані гальмівні сліди від шин мікроавтобусу.

Вирішуючи питання, чому таке гальмування не дало водію можливості уникнути зіткнення, суд враховує докази, що були надані стороною обвинувачення.

Так, водій ОСОБА_5 рухався із швидкістю, яка перевищувала максимально допустиму на даній ділянці, яка визначена п. 12.4 ПРД у 50 км/год.

Таке перевищення не заперечував у своїх показаннях й сам обвинувачений ОСОБА_5 , який вказав, що швидкість керованого ним транспортного засобу складала 60-65 км/год. Крім того, висновком судової автотехнічної експертизи № 12-1/1241 від 21.08.2018, швидкість автомобіля була визначена у проміжку 64,6…….66,6 км/год, що було розраховано експертом виходячи зокрема з даних про гальмівний слід, який був визначений на схемі місця ДТП у 27,1 м, відставні від кінця слідів гальмування до місця повної зупинки 26,3 м тощо (ас. 78, т.1).

Експерт також надав висновок, що водій ОСОБА_5 , мав технічну можливість уникнути зіткнення з пішоходом, шляхом застосування екстреного гальмування, навіть при швидкості 65….. 66,6 км/год, яка була взята ним виходячи з вихідних даних, зокрема показань підозрюваного, які він надавав під час досудового розслідування. Відповідно до розрахунків, викладений експертом, зупиночний шлях при екстреному гальмування дорівнював би відстані 55,7…52,6 м. При цьому експерт виходив з того, що така відстань є меншою, ніж відстань, яка визначена як момент виникнення небезпеки для водія, яка були визначена у вихідних даних як 65,7 м., та яка була визначена за наслідками слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 , який був очевидцем подій (а.с.81, т.1).

Враховуючи зазначені вище висновки експерта, суд відхиляє показання обвинуваченого, про те, що він побачив, як пішохід вийшла на проїзну частину дороги на відстані 10 метрів, оскільки такі його показання спростовуються даними слідової інформації (слідів гальмування, місцем розташування автомобіля після повної зупинки, місцем зіткнення з пішоходом), а також даними слідчого експерименту, яким визначався час, за який пішохід перетнула дві смуги та наблизилася до третьої, по якій рухався ОСОБА_5 , а також відстань, на якій водій ОСОБА_5 міг побачити пішохода.

Крім того, дані відеозапису з реєстратора, також спростовують показання обвинуваченого, що оглядовість для нього була обмежена вантажним автомобілем, який рухався у смузі праворуч. Автомобіль, який би обмежував оглядовість для водія ОСОБА_5 на відеозаписі не виявлений. Між тим, даний відеозапис також дає підстави дійти до висновку, що швидкість мікроавтобусу перевищувала швидкість інших транспортних засобів, що рухалися поруч із ним у попутному напрямку.

За таких обставин, суд бере до уваги судової автотехнічної експертизи, в яких зазначено про те, що порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 12.3. ПДР України, перебувало у причинному зв`язку з ДТП.

Суд вважає, що висновки експертів, які були надані стороною обвинувачення, відповідають вимогам ст. 101-102 КПК України, є обґрунтованими та такими, що узгоджуються з даними, встановленими під час розгляду справи в суді. Клопотань про призначення повторних чи додаткових експертизи, а також визнання висновків експертів недопустимими в порядку ст. 89 КПК України, сторона захисту під час судового розгляду не заявляла. Підстав для визнання висновків експертів, які були надані стороною обвинувачення, недопустимими та неналежними доказом, відповідно до вимог ст. 86, 87 КПК України, суд не вбачає.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту, що пішохід ОСОБА_10 також порушила правила дорожнього руху, суд зазначає наступне. Так, ОСОБА_10 у порушення вимог пунктів 4.7. та 4.14 г) ПДР, які регламентують, що пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч, та їм забороняється переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження, оскільки переходила дорогу у непризначеному для руху пішоходів місті й переходила проїзну частину, яка мала більше ніж чотири смуги руху в обох напрямках, які були розділені між собою огороже.

Суд вважає слушними доводи обвинуваченого ОСОБА_5 , що він відповідно до п.1.4. ПДР мав право розраховувати на те, що й інші учасник - пішохід ОСОБА_10 буде виконувати ПДР. Крім того, даними протоколу огляду місця подій також доводиться, що у момент ДТП в салоні керованого ОСОБА_5 мікроавтобуса перебувало 18 пасажирів, що давало йому підстави вживати такі маневри зокрема гальмування, з урахуванням того, що слід зберегти життя та здоров`я пасажирів,

Між тим, під час судового розгляду було встановлено, що у разі дотримання водієм швидкісного режиму, та відповідного реагування на зміну дорожньої обстановки, шляхом застосування екстреного гальмування, він міг уникнути ДТП.

Відповідно до вимог п.1-2 ч.2 ст.242 КПК України під час досудового розслідування також були встановлені тяжкість та характер тілесних ушкоджень та причини, за яких настала смерть ОСОБА_10 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 зазнала тілесних ушкоджень: множинні переломи кісток скелету з розривом внутрішніх органів, з розвитком крововтрати та шоку. Тілесні ушкодження у вигляді переломів, ушкодження внутрішніх органів, визнані такими, мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження небезпека для життя в момент їх отримання. Вказані тілесні ушкодження та знаходяться в прямому наслідковому зв`язку з настанням її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дослідивши всі обставини кримінального провадження оцінивши кожний доказ, відповідно до вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку суду, повністю доведена, зокрема і причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ним правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_10 , від яких настала її смерть.

Сумніви у доведеності винуватості ОСОБА_5 у суду відсутні.

При обранні покарання ОСОБА_5 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким злочином. Данні про особу обвинуваченого, згідно яких він офіційно непрацевлаштований, але працює охоронцем у торговому центрі, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Матеріали, що характеризують його особу, або доводять його соціальні зв`язки, місце проживання, суду не надані. ОСОБА_5 раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують та/або обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Ураховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого, який частково визнав винуватість, у сукупності із вищезазначеними даними про особу ОСОБА_5 та обставинами, при яких ним було вчинено злочин, суд приходить до висновку про призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі.

При таких обставинах суд вважає, що обвинуваченому підлягає визначенню покарання у види позбавлення воді, у межах санкції, визначеної ч.2 ст. 286 КК України.

Між тим, враховуючи дані, що ОСОБА_5 , який керував транспортним засобом не перебував у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, відсутність даних які б негативно його характеризували, зокрема даних про те, що він був винуватцем інших ДТП тощо, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, а також обставини ДТП, у якій загиблою були допущені ПДР, які є суттєвими, та які були первинними по відношенню до порушень, що допущені водієм ОСОБА_5 , суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладанням раду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Окрім того, до ОСОБА_5 підлягає застосуванню додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами відповідно до санкції ч.2 ст. 286 КК України.

Щодо заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Потерпіла ОСОБА_11 пред`явила позов до ОСОБА_5 . В обґрунтування вимог вказала, що ОСОБА_10 , яка загибла від наслідків ДТП, вона утримувала згідно із умовами договору довічного утримання. На її поховання вона витратила власні кошти, зокрема на встановлення надмогильної споруди - 8227,05 грн., перевезення тіла - 6199 грн., вартість труни - 800 грн., церковний набір - 260 грн., копання могили - 548,95 грн., піднімання тіла з могру - 419 грн. У подальшому вона мала намір провести певні роботи на кладовищі, вартість яких буде складати 26500 грн. Просила стягнути з обвинуваченого 34727 грн.

Заявою від 09.10.2019 представник потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_9 збільшив розмір позовних вимог на 150 тис., порівняно із первинним позовом. Просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 майнову шкоду, завдану злочином, в розмірі 184727,05 грн. У доведення вимог додав копію договору який укладений його довірителькою ОСОБА_11 на виготовлення та встановлення надмогильної споруди ОСОБА_10 вартістю 150 тис. грн.. Також просив стягнути 30 тис. грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, 15 тис. грн. на юридичні послуги, яка він надав ОСОБА_11 за договором (а.с. 149-155, т.2).

Судом в рамках цивільних позовів встановлені наступні обставини.

Як було встановлено під час судового розгляду обвинувачений (цивільний відповідач) керував автомобілем «Mersedes», який йому не належав. У обвинувальному акті вказано, що автомобіль належав ПП «Агробудтранс». Між тим, відповідних даних у доведення вказаних тверджень під час судового розгляду прокурор не надав. Не встановлені також обставини, щодо наявності, відсутності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За таких обставин, вирішення питання про відшкодування шкоди, завданої злочином, регламентується нормами ЦК України.

Вищезазначеними висновками суду ОСОБА_5 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує автомобілем, що спричинило загибель ОСОБА_10 .

Згідно із п.1 ч. ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно із ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно із ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, особами, які мають право на відшкодування шкоди в зв`язку з смертю ОСОБА_10 внаслідок ДТП є її близькі родичі.

Відповідно до договору, який доданий потерпілою ОСОБА_11 , між нею та ОСОБА_10 24 грудня 2015 був укладений договір довічного утримання. Відповідно до п. 7 вказаного договору, ОСОБА_11 взяла на себе зобов`язання здійснити поховання ОСОБА_10 після її смерті, компенсувати вартість ритуальних послуг особі, яка здійснила поховання , у разі неможливості нею здійснити поховання самостійно через поважні причини.

Таким чином, потерпіла ОСОБА_11 була зобов`язана здійснити витрати на поховання саме через умови договору, за умовами якого вона набувала право на нерухомість, яку мала у власності ОСОБА_10 ,

Таким чином, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_5 має нести деліктну відповідальність перед ОСОБА_11 за витрати, яка вона понесла у зв`язку із похованням ОСОБА_10 . Тому вимоги як первинного позову потерпілої, так і уточненого позову представника потерпілої (позивача), про відшкодування шкоди, завданої злочином, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Крім того, суд звертає увагу, що до позову не додано доказів того, що витрати в розмірі 26500 грн., а також у розмірі 150 тис. були понесені ОСОБА_11 .

Таж саме стосується вимог позову про відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 тис. грн. Як було зазначено вище, відповідно до із ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Даних про те, що ОСОБА_10 проживала разом із ОСОБА_11 однією сім`єю, суду не надано. Не наведено також обґрунтувань в уточненому позові про характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивача тощо.

Згідно із ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, до яких відносяться витрати пов`язані з наданням юридичної допомоги, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_5 є таким, що не підлягає задоволенню, то і вимог про відшкодування ОСОБА_5 витрат, які понесла позивач ОСОБА_11 у розмірі 15 тис. грн. на правову допомогу, також не підлягають задоволенню.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, відповідно до вимог ст.124 КПК України також підлягають стягненню з обвинуваченого. Доля речових доказів вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.371, 370, ч.2 ст.373, ст. ст.374,376 КПК України, ст. 22, 23, 114, 1167, 1168, 1187 ЦК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (Два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: протягом іспитового строку періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.

Відмовити ОСОБА_11 у задоволені позову до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів, експертизи: № 12-1/1036 від 11.06.2018 в розмірі 1430 грн., № 12-1/1241 в розмірі 1716 грн., всього в розмірі 3146 (Три тисячі сто сорок шість) грн.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1