Провадження №11-кп/801/223/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2024 року,

якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від призначеного покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 24.04.2024 на підставі Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024,

Короткий зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від призначеного покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 24.04.2024 на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024.

Клопотання засудженого мотивоване тим, що його було засуджено вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 24.04.2024 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 51 КУпАП, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого, на момент вчинення правопорушення, не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту вироку Бершадського районного суду Вінницької області від 24.04.2024 вбачається, що ОСОБА_7 здійснив крадіжку на суму 4 236,00 грн., у зв`язку із чим засуджений просить суд звільнити його від призначеного покарання.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 просив суд клопотання задовільнити та звільнити його від призначеного покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 24.04.2024 у відповідності до чинного законодавства.

Прокурор ОСОБА_8 просив відмовити у задоволені клопотання, оскільки, зі змісту вироку Бершадського районного суду Вінницької області від 24.04.2024 вбачається, що ОСОБА_7 здійснив крадіжку (15.05.2021) на суму 4 236,00 грн., що станом на день вчинення кримінального правопорушення складає суму, більшу за два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян визначений на 2021 рік (2 270 грн.).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від призначеного покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 24.04.2024 на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024.

Ухвалене рішення мотивовано тим, що діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, за вчинення якого засуджено ОСОБА_7 вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 24.04.2024, не підпадає під зміст ст. 51 КУпАП, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, а тому у клопотанні засудженого слід відмовити.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2024 року та постановлення нової ухвали, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від призначеного покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 24.04.2024 на підставі Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024,

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконна, прийнята з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволені клопотання, об`єднав окремі справи за ст.185 КК України і таким чином збільшив суму завданих збитків у скоєному кримінальному правопорушенні.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав, наведених у ній.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги засудженого, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, оскільки вона відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідача, пояснення учасників, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення у межах апеляційних скарг.

За правилами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

На переконання колегії суддів, вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає в повному обсязі.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджено вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2024 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Чечельницького районного суду Вінницької області від 26 грудня 2022 року більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_7 , покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців. У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховано ОСОБА_7 частково відбуте покарання за вироком Чечельницького районного суду Вінницької області від 26 грудня 2022 року. Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту ухвалення даного вироку, тобто з 24.04.2024. Вказаним вироком також вирішено питання процесуальних витрат, речових доказів та арешту майна .

Зі змісту вироку вбачається, що 15.05.2021, близько 13:00 год. в с. Ольгопіль, Ольгопільської територіальної громади, Гайсинського району, Вінницької області, ОСОБА_7 , з метою крадіжки чужого майна, достовірно знаючи, що ОСОБА_9 відсутня за місцем свого проживання, з боку присадибної ділянки, прийшов на територію домоволодіння останньої, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , підійшов до замкнених на навісний замок вхідних дверей житлового будинку, відкрив їх смикнувши руками за ручку, в результаті чого одна із скоб кріплення замка зірвалась. Через вказані двері, ОСОБА_7 , ввійшов до середини вказаного будинку. Перебуваючи в вітальній кімнаті будинку, ОСОБА_7 , з метою незаконного збагачення, таємно, повторно, викрав належні ОСОБА_9 кабель марки АВВГ 2X2,5, алюмінієву каструлю об`ємом 40 л із кришкою, алюмінієвий казан об`ємом 50 л., алюмінієвий бідон об`ємом 40 л. із кришкою, які переніс на територію земельної ділянки державної власності, розташованої на території с. Ольгопіль, Ольгопільської територіальної громади, Гайсинського району, Вінницької області, де розвівши багаття намагався випалити жилу із викраденого кабелю. Під час випалювання кабелю, ОСОБА_7 зрозумів, що жила у викраденому кабелі алюмінієва, а не мідна, як він припускав, а тому він вирішив залишити його у місці випалювання, так як від її реалізації він не отримає бажаного прибутку. Взявши до рук решту викраденого майна, ОСОБА_7 пішов до ОСОБА_10 , якому не було відомо про крадіжку, та запропонував його купити. Після відмови ОСОБА_10 купити вищевказане майно, ОСОБА_7 попросив відвезти його автомобілем до с. Чечельник Чечельницької територіальної громади, Гайсинського району, Вінницької області, де він продав решту викраденого майна ОСОБА_11 за 756 грн. Отриманими від реалізації викраденого майна коштами ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд.

Працівниками поліції відділу поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області 19.05.2021 було виявлено та вилучено фрагменти кабелю пошкодженого термічною дією вогню, який було викрадено ОСОБА_7 із домоволодіння ОСОБА_9 .

Загальна ринкова вартість викраденого ОСОБА_7 майна станом 15.05.2021 становила 4236,00 грн., відповідно до висновку експерта №3431-3435/21-21 від 07.06.2021.

Таким чином, апеляційним судом установлено, що доводи засудженого про те, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволені клопотання, об`єднав окремі справи за ст.185 КК України і таким чином збільшив суму завданих збитків у скоєному кримінальному правопорушенні, безпідставні.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип гарантований і ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

За приписами ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі - Закон №3886-IX).

Вказаним Законом №3886-IX внесені зміни у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, статті 185, 190, 191 КК фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

При цьому апеляційний суд враховує висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладений у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21, провадження №51-2555кмо24, відповідно до якого Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

Під час з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до п. 5 підрозд. 1 розділ ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподаткований мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного чи кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 ст. 169 ПКУ для відповідного року.

При цьому підпунктом 169.1.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 01.01.2021 складає 2 270 грн.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено, що діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, за вчинення якого засуджено ОСОБА_7 вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 24.04.2024, не підпадає під зміст ст. 51 КУпАП, у редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024.

З огляду на викладене, доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що ухвала суду є незаконна, прийнята з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, на переконання апеляційного суду, є безпідставними.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування або зміну оскаржуваної ухвали, під час розгляду апеляційної скарги не вбачається, а відтак її слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. ст. 5, 74 КК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2024 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4