№522/1207/25, 1-кп/522/1207/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

підготовчого судового засідання

12.02.2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши обвинувальний акт, який надійшов із Приморської окружної прокуратури м. Одеси, який зареєстрований у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001413 від 9.10.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, із вищою освітою, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

- обвинуваченої за ч.1 ст.286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 , суд

ВСТАНОВИВ:

08.10.2024 року приблизно о 12 годині 30 хвилин, у Приморському районі м. Одеси, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ходова частина, рульове керування, гальмова система якого на момент дорожньо-транспортної пригоди перебували в технічно справному стані, у денний час доби, при необмеженій видимості та при сухому дорожньому покритті, здійснювала рух по вулиці Преображенській, на якій організовано двосторонній рух в бік вулиці Єврейської.

При під?їзді до Т - подібного нерегульованого перехрестя, із вул. Єврейської (напроти буд. 56/58) та проїзної частини вул. Преображенської, на якій організовано двосторонній рух, водій ОСОБА_3 була не уважною, за дорожньою обстановкою не слідкувала проявила злочинну недбалість, маючи об?єктивну можливість бачити велосипед під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався по вул. Преображенській, в зустрічному напрямку руху, не надала дорогу, діючи самовпевнено, передбачаючи можливість настання наслідків свого діяння, не в повному обсязі переконалась, що виконання її маневру повороту ліворуч буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки для інших учасників дорожнього руху, почала виконувати маневр лівого повороту на проїзну частину вул. Єврейської, не надавши переваги в русі велосипеду «FELT QX70», під керуванням велосипедиста ОСОБА_6 , який здійснював рух по вул. Преображенській, з боку вулиці Троїцької, в напрямку вул. Буніна.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів лівих 4-го, та 5-того ребер по задній лопатковій лінії без зміщення уламків та ознак зрощення, перелому нижньої третини правої малогомілкової кістки зі зміщенням уламків.

Наявні ушкодження виникли незадовго до звернення ОСОБА_7 до лікувального закладу, і таким чином могли бути заподіяні 08.10.2024 р. Вказані ушкодження не були небезпечними для життя і за критерієм тривалого розладу здоров?я строком понад 21 день, згідно п.п. 2.2.2 та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом N? 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у даній дорожній ситуації водію автомобіля «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1 необхідно було виконуючи маневр лівого повороту, дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення у зустрічному напрямку, незалежно від напрямку їх подальшого руху, що передбачено вимогами п.16.11Правил дорожнього руху України.

Водій автомобіля «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 , виконуючи вимоги п. 10.1, 16.13, Правил дорожного руху України, мала технічну можливість запобігти настання даної ДТП. Велосипедисту необхідно було з моменту виникнення небезпеки для руху негайно прийняти заходи до зниження швидкості руху, аж до зупинки, що передбачено вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Велосипедист, виконуючи вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, не мав технічної можливості запобігти настання даної ДТП. Дії водія автомобіля «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1 не відповідали вимогам п.п. 10.1,16.13 Правил дорожнього руху України, які перебували у причинному зв?язку з настанням даної події. В діях велосипедиста невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які створювали умови для настання події і перебували з ним у причинному зв?язку, не вбачається.

Таким чином водій ОСОБА_3 своїми необережними діями у формі злочинної недбалості допустила порушення вимог п. п. 2.3. (б); 10.1. 16.13 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України N? 1306 від 10.10.2001, які вказують на те, що: п. 2.3. ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.10.1 ПДР «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п.16.13 ПДР «Перед поворотом ліворуч і розворотом» водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч», чим спричинила потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 були правильно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 звернувся до суду із усним та письмовим клопотанням, у якому зазначив, що він примирився із вище указаною обвинуваченою, та заподіяну шкоду зазначеною обвинуваченою йому відшкодовано у повному обсязі, тому матеріальних чи моральних претензій, він до неї немає, тому просив кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 закрити, у зв?язку із примиренням, відповідно до вимог ст.46 КК України, та п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 звернулась до суду із усним та письмовим клопотанням, у якому просила закрити кримінальне провадження, та звільнити її від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із її примиренням із потерпілим ОСОБА_6 , та відшкодуванням йому у повному обсязі матеріальних збитків.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 вважала необхідним звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, та закрити кримінальне провадження, та просила стягнути із указаної обвинуваченої судові витрати за усі проведенні експертизи у цьому кримінальному провадженні.

Суд, розглянувши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного.

Згідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно до ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Так як ОСОБА_3 вперше вчинила необережний нетяжкий злочин, допустила порушення правил безпеки дорожнього руху не перебуваючи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (висновок КНП «ООМЦПЗ» ООР за №003094 від 12.10.2024 року), примирилась із потерпілим ОСОБА_6 , та відшкодувала йому завдані нею збитки, тому це є підставою для її звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України, та є законні підстави для закриття цього кримінального провадження.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Згідно до вимог ч.1 ст.126 КПК України, суд вважає необхідним стягнути із обвинуваченої ОСОБА_3 на користь держави України документально підтверджені витрати на залучення експерта, а саме за проведення судової експертизи за №24-5614 у розмірі 3029 грн. 12 коп., за проведення судової експертизи за №24-5612 у розмірі 3029 грн. 12 коп., за проведення судової експертизи за №24-5613 у розмірі 4543 грн. 68 коп., за проведення судової експертизи за №24-5939 у розмірі 5679 грн. 60 коп., за проведення судової експертизи за №24-5939/1 у розмірі 5300 грн. 96 коп., а всього на загальну суму у розмірі 21 582 грн. 48 коп.

Необхідність стягнення процесуальних витрат при винесенні ухвали про звільнення від кримінальної відповідальності узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду, згідно до постанови від 01 лютого 2024 року (справа № 930/497/23, провадження №51-4798км23).

На підставі ст.174 КПК України суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту, який був накладений, згідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 18.10.2024 року на речові докази, так як у подальшому застосуванні таких арештів відпала потреба, та вважає необхідним повернути транспортні засоби своїм власникам за належністю.

Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ч.2 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.46 КК України, ст.100, 174, 118, 126, 284, 286, 288, 376, 381, 382, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої ОСОБА_3 , у зв`язку із примиренням винної із потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за №0001413 від 9.10.2024 року за ч.1 ст.286 КК України задовольнити.

Клопотання потерпілого ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої ОСОБА_3 , у зв`язку із примиренням винної із потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за №0001413 від 9.10.2024 року за ч.1 ст.286 КК України задовольнити.

На підставі ст.46 КК України, п.1 ч.2 ст.284 КПК України звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, та закрити кримінальне провадження за №0001413 від 9.10.2024 року (справа №522/1207/25, 1-кп/522/1207/25) за ч.1 ст.286 КК України.

Речовий доказ автомобіль «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_2 вважати повернутим власнику ОСОБА_3 за належністю.

Речовий доказ велосипед «FELT QX70» вважати повернутим власнику потерпілому ОСОБА_6 за належністю.

Речовий доказ цифровий носій інформації «MicroSD» зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 18.10.2024 року, із забороною розпорядження та користування, а саме на: - автомобіль «Volkswagen Polo», р.н НОМЕР_1 , який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданим 07.07.2011 року РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, належить ОСОБА_8 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 ; - велосипед «FELT QX70», який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення експертиз у загальному розмірі 21 582 грн. 48 коп. на користь держави України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1