Справа № 450/1629/21 Провадження № 1-кп/450/34/24
УХВАЛА

судового засідання

19 грудня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_6 ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити в режимі відеконференції клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу

в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000720 від 19.03.2017 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 262, ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 262, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 14 , ч. 3 ст. 187 КК України,-

в с т а н о в и л а :

В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000720 від 19.03.2017 року.

19.12.2024 року на адресу суду надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , без визначення розміру застави, на 60 днів. Клопотання мотивує тим, що на даній стадії розгляду кримінального провадження, ризики на підставі яких обвинуваченому ОСОБА_8 , під час досудового розслідування було обрано та неодноразово продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали та залишилися актуальними, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Окрім цього у зв`язку із безпрецедентною військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введений воєнний стан, який в подальшому Указами Президента України продовжено. Таким чином, очевидно, що в умовах, які існують в Україні, у обвинуваченого збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у державі наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати поведінку обвинуваченого. Крім цього, при виконанні судом ч. 3 ст. 183 КПК України щодо визначення розміру застави, враховуючи передбачені ч. 4 ст. 182 КПК України обставини, зокрема, те, що ОСОБА_10 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства, тому вважає, що при постановленні ухвали за наслідками розгляду даного клопотання, є підстави не визначати розмір застави. Обгрунтованість підозри підтверджується доказами, які частково дослідженні безпосередньо у судовому засіданні.

19.12.2024 року на адресу суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 у виді нічного домашнього арешту. Клопотання мотивоване тим, що обвинувачений ОСОБА_8 перебуває під вартою з 01.07.2020р. будучи ув`язненим на підстави ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова Фролової, по сьогоднішній день такий запобіжний захід не змінювався. Тобто строк перебування під вартою складає 4 роки і 5 місяці та 19 днів. Інкримінована мінімальна санкція за кримінальні правопорушення, що інкримінується ОСОБА_8 складає 8 років позбавлення волі. Визнаючи зміст обвинувального акту і свою участь у вчинених кримінальних правопорушеннях ОСОБА_8 в повному обсязі активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень шляхом участі в допитах та слідчих експериментах даючи викривальні показі протягом усього строку проведення досудового розслідування та був допитаний в судовом засіданні в статусі обвинуваченого. Звертає увагу суду, що інкриміновані ОСОБА_8 кримінальні правопорушення були вчинені 11.06.2017 року, 11.06.19 року, 19.03.2020 року, 11.04.2020 року та 21.06.2020 року. 26 листопада 2015 року було прийнято Закон №838-УІІ1. (так званий Закон-Савченко), цим законом було змінено ч.5 ст.72 КК України і визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Отже відносно ОСОБА_8 повинно бути застосовано норми Закону №838-УІІІ, а з урахуванням даного закону обвинувачений на сьогоднішній день перебуває під вартою більше мінімального порогу мінімально можливої міри покарання передбаченої ст. 187 КК України. Разом з тим, стороною обвинувачення, не надано достатніх доказів того, що є наявні підстави вважати, що існує хоча б один із ризиків передбачених ст. 177 КПК України, на які посилається сторона обвинувачення, а саме п. 1, п. З, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК можливість обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Припущення прокурора про можливість обвинуваченого переховуватися, не грунтуються на доказах, визначених у ст. 84 КПК, та і не можуть вважатися належною метою обрання запобіжного заходу у розумінні ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки по суті є голослівним припущенням. На досудовому розслідуванні сприяв слідству та дав викривальні покази відносно себе на допиті в якості обвинуваченого в суді, жодного разу не змінював своїх показів та свого ставлення до вчиненого ним кримінального правопорушення, не вживав жодних дій для переховування від органів досудового розслідування чи суду, не володіє ані значними коштами, ані соціальними зв`язками, як дадуть йому можливість ухилятися від органів досудового розслідування, також ним не було вчинено дій ані, що до отриманням громадянства іншої країни або подання відповідних заяв і документів чи для активізації цього процесу або ж термінової купівлі квитків до іншої країни. Всі учасники справи були допитані в залі судових засідань. Прокурором не зазначено жодних фактів впливу на свідків, експертів чи потерпілих. Заявлений ризик втратив актуальність; прокурором не зазначено жодних фактів вчинення перешкод кримінальному провадженню, заявлений ризик втратив актуальність; обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, доводи про реальність замаху на вчинення іншого кримінального правопорушення не обґрунтуються доказами визначеними у ст. 84 КПК, та не можуть вважатися належною підставою обґрунтування даного ризику. Участь обвинуваченого в інших кримінальних правопорушеннях окрім тих які заявлені в обвинувальному акті, що знаходиться на розгляді Пустомитівського районного суду Львівської області прокурором не заявлялося та підтверджуючі документи не долучалися. Заявлений ризик є надуманим. Обставини, які свідчать про те, що заявлений у клопотанні ризик не зменшився або ж з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою не наводиться. Таким чином, однією з умов для продовження строку обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою є наявність достатніх доказів, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть досягти мети, яка на них вини покладені. У поданому прокурором клопотанні не наводиться будь які аргументовані доводи щодо неможливості обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж - тримання особи під вартою. Метою застосування запобіжного заходу є не покарання обвинуваченого, а забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. На підстав наведеного просить клопотання задоволити.

Прокурор в судовому засіданні, підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в задоволенні клопотання захисника просив відмовити, оскільки вважає таке немотивоване, та що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечив, щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив, просив застосувати запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту з підстав викладених в клопотанні про зміну запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні, підтримав думку захисника.

Проаналізувавши обвинувальний акт, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу та клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, вивчивши особу обвинуваченого, з`ясувавши думку учасників процесу, колегія суддів, приходить до висновку, що в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 слід відмовити, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу, слід задоволити частково виходячи з наступного :

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01.07.2020 року до обвинуваченого ОСОБА_8 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, який неодноразово було продовжено, востаннє ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.10.2024 року по 22.12.2024 року.

За положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити документи, інше.

Наведені прокурором у клопотанні доводи свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_8 , кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 262, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 14 , ч. 3 ст. 187 КК України, а також про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_8 , обвинувачується в тому числі у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів передбачених ч. 3 ст. 187 та ч. 4 ст.187 КК України, санкція статті яких передбачає позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років та від 8 до 15 років позбавлення волі, що вчинений останнім із застосуванням фізичного насильства до потерпілого.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі , якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу, згідно з частиною 2 даної статті, є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При цьому, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Так, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5 ст. 132 КПК України).

Зі змісту ст. 194 КПК України вбачається, що запобіжний захід може бути застосований до особи виключно у випадку, якщо доведено обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду заявлених клопотань, колегія суддів приходить до висновку, що встановленні при вирішенні питання про обрання та продовження строку тримання під-вартою обвинуваченому ОСОБА_8 ризики зменшились, а саме в ході судового розгляду допитано потерпілих та свідків, окрім свідків сторони захисту (допит понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за клопотанням сторони захисту ОСОБА_6 ), обвинувачений ОСОБА_8 надав визнавальні покази під час досудового розслідування та судового розгляду.

Колегія суддів, зазначає, що однієї лише обгрунтованої підозри, навіть у вчиненні особливо тяжкого злочину, недостатньо для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Цілодобовий домашній арешт так само, як і тримання під вартою, обмежує право обвинуваченого на свободу, оскільки забезпечує певну соціальну ізоляцію обвинуваченого. В умовах такої соціальної ізоляції ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків зводиться до мінімуму.

Згідно положень ст.201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Запобіжний захід повинен відповідати легальній меті, забезпечувати виконання завдань кримінального провадження та бути співмірним відповідним ризикам.

Розглядаючи питання дотримання державами-учасницями гарантій, які встановлені статтею.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував (зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України» та «Лабіта проти Італії»), що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Також ЄСПЛ зазначає, що національні суди зобов`язані переглядати правомірність попереднього ув`язнення осіб, які чекають суду, з метою забезпечення їх звільнення, коли обставини більше не виправдовують продовження тримання під вартою. Питання розумності терміну тримання під вартою не може бути оцінено абстрактно, але повинне оцінюватися в кожному випадку відповідно до його особливостей, бо немає встановлених строків, застосованих до кожної справи (наприклад, у справі «Маккей проти Сполученого Королівства»).

У справі, що розглядається, прокурором не доведено, чому інші більш м`які запобіжні заходи не можуть убезпечити від ризиків, які передбачені ст,177 КПК України.

В той же час, з огляду на зменшення ризиків, суд приходить до висновку, що гарантією належної процесуальної поведінки може бути запобіжний захід, що обмежує право обвинуваченого на свободу у такий спосіб, який унеможливлює його втечу та незаконний вплив на потерпілих, свідків, але при цьому не є найсуворішим та є співмірним зі ступенем цих ризиків та гарантує дотримання балансу права обвинуваченого та завдань кримінального провадження. Таким запобіжним заходом є домашній арешт.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що є всі підстави задоволити частково клопотання захисника обвинуваченого та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого доцільним є змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем його проживання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий: негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово; негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 184, 199, 331 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 ,- відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу,- задоволити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці, тобто до 19.02.2025 року, включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- цілодобово не залишати місце реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

- прибувати до Пустомитівського районного суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі Львівської області, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (в разі наявності);

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали становить два місяці - з 19.12.2024 року по 19.02.2025 року.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Ухвалу передати у відділ поліції за місцем проживання ОСОБА_8 ) для виконання, про що необхідно повідомити суд.

Ухвала остаточна та окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3