ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/4481/24 Номер провадження 11-кп/814/948/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду відносно засудженої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволено подання адміністрації державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнено засуджену ОСОБА_7 від покарання, призначеного за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04.04.2023 за ч. 4 ст. 185, 71 КК України у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі та від призначеного покарання за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05.05.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі у частині засудження її за епізодом злочинної діяльності у період з 13.05.2022 по 20.05.2022 стосовно потерпілого ОСОБА_8 , у зв`язку з усуненням караності діяння.

Встановлено вважати ОСОБА_7 такою, що засуджена вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.10.2022 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнену від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Встановлено вважати ОСОБА_7 такою, що засуджена вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05.05.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на те, що ОСОБА_7 по епізодах злочинної діяльності, які були кваліфіковані як крадіжка, завдала потерпілим матеріальну шкоду на суму, яка менша, ніж два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинене нею діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд прийшов до висновку про необхідність приведення вироків суду у відповідність до вимог вказаного Закону шляхом виключення із вироку зазначених епізодів.

Також суд зазначив, що з вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05.05.2023 підлягає виключенню посилання на ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні остаточного покарання.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_7 просить застосувати до неї положення ч.ч. 2, 3 ст. 74, ч. 1 ст. 72 Кримінального кодексу України та максимально зменшити термін покарання.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженої, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Засуджена ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просила здійснювати розгляд без її участі.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024, внесено зміни до ст. 51 КУпАП, відповідно до яких збільшено розмір суми збитків для настання кримінальної відповідальності за ст. 185 КК України, оскільки розмір завданої майнової шкоди, має перевищувати 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібною крадіжкою, за яку передбачене адміністративне стягнення вважається крадіжка, яке не перевищує 2х неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21 зазначає, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ. У той же час суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Як вбачається із подання ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)», у ньому ставилося питання про приведення вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05.05.2023 щодо засудженої ОСОБА_7 у відповідність до вимог ЗУ №3886-ІХ від 18.07.2024, на підставі ч.ч 2, 3.ст. 74 КК України.

Відповідно до матеріалів особової справи, ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05.05.2023, яким останню визнано винуватою та засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком більш суворим покаранням, призначеним за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04.04.2023, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Враховуючи підпункт 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу України та ст. 7 Закону України Про Державний бюджет на 2022 рік, відповідно до якої прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2022 року становив 2481 грн., розмір збитків необхідний для притягнення до кримінальної відповідальності за крадіжку, вчинену у 2022 році, має перевищувати 2481 грн.

Як правильно було встановлено судом першої інстанції, за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05.05.2023 ОСОБА_7 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, 13.05.2022 на суму 3235,48 грн, (епізод I), що станом на день вчинення злочину складає суму, яка перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (більша за 2481 грн.) та таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, з 13.05.2022 по 20.05.2022 на суму 999,67 грн. (епізод II), що станом на день вчинення злочину складає суму, яка не перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менша за 2481 грн).

Проте виключення одного з епізодів не впливає на кваліфікацію, призначене покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, а також строк його відбування за вказаним вище вироком.

Також було встановлено, що за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04.04.2023 ОСОБА_7 визнано винуватою та засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.10.2022 покарання у виді 1 місяця позбавлення волі і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

За змістом вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04.04.2023, ОСОБА_7 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, 04.12.2022 на суму 1600 грн, (епізод I), що станом на день вчинення злочину складає суму, яка не перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менша за 2481 грн) та таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, 21.12.2022 на суму 1865,52 грн (епізод II), що станом на день вчинення злочину складає суму, яка не перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менша за 2481 грн).

З огляду на це, суд правильно вказав на необхідність виключення посилання на ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки дії ОСОБА_7 за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04.04.2023 декриміналізовані Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Проте, вказівка в резолютивній частині ухвали суду про звільнення ОСОБА_7 від покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04.04.2023 є помилковою, оскільки засуджена відбуває покарання за іншим вироком, а саме вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05.05.2023.

Поряд із цим, судом також безпідставно вказано вважати ОСОБА_7 такою, що засуджена вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.10.2022 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнену від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, оскільки суд вийшов за межі подання установи виконання покарань, чим погіршив становище засудженої, а також через те, що вказаний вирок не стосується постановленого перед судом у поданні питання та за наведеним вироком ОСОБА_7 не відбуває покарання.

З огляду на викладене, ухвалу суду першої інстанції слід змінити.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2024 року про задоволення подання адміністрації ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України стосовно засудженої ОСОБА_7 змінити.

Виключити із резолютивної частини ухвали посилання про звільнення засудженої ОСОБА_7 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України від покарання, призначеного за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04.04.2023 за ч. 4 ст. 185, 71 КК України у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, та від призначеного покарання за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05.05.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі у частині засудження її за епізодом злочинної діяльності у період з 13.05.2022 по 20.05.2022 стосовно потерпілого ОСОБА_8 , у зв`язку з усуненням караності діяння.

Виключити із резолютивної частини ухвали вказівку про необхідність вважати ОСОБА_7 такою, що засуджена вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.10.2022 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнену від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Вважати ОСОБА_7 такою, що засуджена вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05.05.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3