У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000543, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.11.2024, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Приборжавське, Іршавського району, Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, тимчасово не працюючого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000543, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.11.2024, відносно ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 29.11.2024 слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування за фактом організації незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон, що мало місце у квітні 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000543.

Підставою для початку досудового розслідування та внесення відповідних відомостей до ЄРДР стали матеріали зібрані співробітниками управління карного розшуку ГУНП в Закарпатській області, які вказують на те, що в період з 01.01.2024 по 03.12.2024 року група осіб з числа мешканців Закарпатської та Івано-Франківської областей, яка за грошову винагороду (7000-10000 доларів США з однієї особи) організувала та здійснює незаконне переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України.

26.12.2024 року відповідно до ст.ст.276-278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені способом, небезпечним для життя та здоров'я осіб, яких незаконно переправляли через державний кордон України, щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Цього ж дня, 26.12.2024 о 09 годині 10 хвилин відповідно до п.6 ч.1 ст.615 КПК України ОСОБА_8 затримано.

Як встановлено, що у квітні 2024 року точний час досудовим розслідуванням невстановлений, але не пізніше 22.04.2024, ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та іншими на даний час невстановленими особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, за грошову винагороду в розмірі від 7000 до 10000 доларів США з одного чоловіка, домовились про спільне вчинення незаконного переправлення групи осіб в кількості не менше 7 осіб, яким обмежено виїзд за кордон, через лінію державного кордону України та Румунії, яка проходить по річці Тиса неподалік села Бедевля Тячівського району, при цьому достовірно знаючи, що на даній ділянці кордону у весняний період річка Тиса є глибоководною, а тому піший перехід на даній ділянці лінії державного кордону через русло річки Тиса у весняний період є небезпечний для життя і здоров`я особи.

Так, ОСОБА_10 , на виконання попередніх домовленостей, діючи у змові із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та іншими на даний час невстановлені особи, з метою організації незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України поза межами пунктів пропуску через лінію державного кордону, яка проходить по руслу річки Тиса паоблизу села Бедевля Тячівського району, використовуючи в якості спілкування між собою засоби мобільного зв`язку, мобільні додатки-месенджери, в квітні 2024 року, точний час досудовим розслідуванням невстановлений, але не пізніше 25.04.2024 підшукав ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (анкетні відомості щодо якого змінені, у зв`язку із застосуванням заходів безпеки щодо особи) та ще двох чоловіків призовного віку, анкетні відомості про який на даний час не встановлені, для незаконного їх переправлення через державний кордон.

Зокрема, ОСОБА_10 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 22.04.2024, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та іншими на даний час невстановлені особи, продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, знаходячись на території Калуського району, Івано-Франківської області, в ході особистої зустрічі, повідомив ОСОБА_12 про готовність за кошти в сумі 10000 доларів США, організувати його переправлення через державний кордон України.

Аналогічно, ОСОБА_10 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але пізніше 22.04.2024 в ході особистої зустрічі повідомив своєму знайомому ОСОБА_13 про готовність за кошти в сумі 8000 доларів США, організувати його переправлення через державний кордон.

Окрім цього, ОСОБА_10 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але пізніше 22.04.2024, використовуючи абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 , мобільні додатки-месенджери до нього в ході телефонної розмови із ОСОБА_15 повідомив йому про готовність за кошти в сумі 7000 доларів США, організувати його переправлення через державний кордон, а також в ході телефонної розмови із ОСОБА_16 повідомив йому про готовність за кошти в сумі 7000 доларів США, організувати його переправлення через державний кордон.

Надалі, 23.04.2024 в період з 04 години 21 хвилини по 05 годину 01 хвилину ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та іншими на даний час невстановлені особи, продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, знаходячись за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , за допомогою мобільного телефону з абонентський номер НОМЕР_1 зателефонував ОСОБА_12 на мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_2 , ОСОБА_13 на мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_3 , ОСОБА_15 на мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_4 , а також зателефонував ОСОБА_16 , в ході телефонних розмов із якими, повідомив останніх про необхідність бути готовим для виїзду до Закарпатської області через Торунський перевал, мотивуючи це меншою кількістю контрольно-режимних пунктів Державної прикордонної служби України по маршруту слідування на територію Хустського району Закарпатської області, та необхідності мати при собі грошові кошти за незаконне переправлення їх через державний кордон України.

Цього ж дня, 23.04.2024 о 05 годині 53 хвилин, ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та іншими на даний час невстановлені особи, продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, на автомобілі марки «Opel» державний номерний знак НОМЕР_5 , під`їхав до невстановленого наданий час місця на території села Гошів, Долинської територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області, де поетапно підбрав ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і вони всі разом поїхали автомобільною дорогою загальнодержавного значення Р21 Долина-Хуст в напрямку до міста Іршави Закарпатської області, де попередньо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , використовуючи свої знайомства, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах домовились про оренду кімнати в готелі «Прага», розташованого за адресою Закарпатська область, Хустський район, м.Іршава, вул.Шевченка, 78/2

Цього ж дня, 23.04.2024 о 08 годині 52 хвилини ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та іншими на даний час невстановлені особи продовжуючи спільний злочинний намір на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, керуючи автомобілем марки «Opel» державний номерний знак НОМЕР_5 , в якому також перебували ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , прибув до готелю «Прага», що розташований за адресою: Закарпатська область, Хустський район, м.Іршава, вул.Шевченка, 78/2, де в ході розмови з останніми розповів про обставини їх подальшого незаконного переправлення через державний кордон України, повідомивши, що їм повідомлять коли їх заберуть з готелю та перевезуть їх в об`їзд контрольно-режимний пункт Державної прикордонної служби України до місця подальшого їх переходу лінії державного кордону України і Румунії, при цьому для подальшого узгодження такого переправлення ОСОБА_10 продиктував ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 контактний номер мобільного телефону НОМЕР_6 , яким користується ОСОБА_8 .

Поряд з цим, 23.04.2024 приблизно о 09 годині ОСОБА_10 , знаходячись у вказаному автомобілі марки «Opel» державний номерний знак НОМЕР_5 , який був припаркований на території готелю «Прага» розташованого за адресою: Закарпатська область, Хустський район, м.Іршава, вул.Шевченка, 78/2, надав вказівку ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 передати йому грошові кошти як повну оплату за організацію незаконного переправлення їх через державний кордон.

На виконання вказівки ОСОБА_10 , 23.04.2024 точний час досудовим розслідуванням невстановлений, але не пізніше 09 години ОСОБА_12 передав ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 10000 доларів США, ОСОБА_13 - 8000 доларів США, ОСОБА_15 - 7000 доларів США, ОСОБА_16 - 7500 доларів США, як повної оплати за організацію незаконного переправлення їх через державний кордон.

Після чого, 23.04.2024 приблизно о 09 годині ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 попрямували, до заздалегідь заброньованого ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , номеру в готелі «Прага», а ОСОБА_10 , став очікувати на території стоянки даного готелю, розташованого за адресою АДРЕСА_3 зустрічі з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та іншої невстановленої особи, для розподілу між собою грошових коштів, отриманих за організацію незаконного переправлення ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 через державний кордон України.

Окрім цього, ОСОБА_10 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 24.04.2024, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та іншими на даний час невстановлені особи, продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, знаходячись на території Стрийського району, Львівської області, в ході особистої зустрічі, повідомив ОСОБА_14 , в сумі 7000 доларів США, організувати його переправлення через державний кордон України.

Також, ОСОБА_10 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але пізніше 24.04.2024, використовуючи абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 , мобільні додатки-месенджери до нього в ході телефонних розмов із двома невстановленими на даний час чоловіками призовного віку повідомив їм про готовність за кошти в сумі 8000 доларів США з кожного, організувати їх переправлення через державний кордон.

Надалі, 25.04.2024 в період з 12 годині 51 хвилини, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та іншими на даний час невстановлені особи, продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, за допомогою додатків до мобільного телефону з абонентський номер НОМЕР_1 зателефонував ОСОБА_14 на мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_7 , а також зателефонував іншим невстановленим двом чоловікам в ході телефонних розмов із якими, повідомив останніх про необхідність бути готовим для виїзду до Закарпатської області через Торунський перевал, мотивуючи це меншою кількістю контрольно-режимних пунктів Державної прикордонної служби України по маршруту слідування на територію Хустського району Закарпатської області, та необхідності мати при собі грошові кошти за незаконне переправлення їх через державний кордон України.

Цього ж дня, 25.04.2024 приблизно о 13 годині, ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та іншими на даний час невстановлені особи, продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, на автомобілі марки «Opel» державний номерний знак НОМЕР_5 , під`їхав до невстановленого наданий час місця на території міста Моршин, Стрийського району Львівської області, де поетапно підбрав ОСОБА_14 та інших двох невстановлених чоловіків і вони всі разом поїхали в напрямку до міста Іршави Закарпатської області, де попередньо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , використовуючи свої знайомства, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах домовились про оренду кімнати в готелі «Прага», розташованого за адресою Закарпатська область, Хустський район, м.Іршава, вул.Шевченка, 78/2

Цього ж дня, 25.04.2024 о 16 годині 50 хвилини ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та іншими на даний час невстановлені особи продовжуючи спільний злочинний намір на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, керуючи автомобілем марки «Opel» державний номерний знак НОМЕР_5 , в якому також перебували ОСОБА_14 та два чоловіки призовного віку, прибув до готелю «Прага», що розташований за адресою: Закарпатська область, Хустський район, м.Іршава, вул.Шевченка, 78/2, де в ході розмови з останніми розповів про обставини їх подальшого незаконного переправлення через державний кордон України, повідомивши, що їм повідомлять коли їх заберуть з готелю та перевезуть їх в об`їзд контрольно-режимний пункт Державної прикордонної служби України до місця подальшого їх переходу лінії державного кордону України і Румунії.

Поряд з цим, 25.04.2024 приблизно о 17 годині ОСОБА_10 , знаходячись у вказаному автомобілі марки «Opel» державний номерний знак НОМЕР_5 , який був припаркований на території готелю «Прага» розташованого за адресою: Закарпатська область, Хустський район, м.Іршава, вул.Шевченка, 78/2, надав вказівку ОСОБА_14 та двом невстановленим чоловікам призовного віку, передати йому грошові кошти як повну оплату за організацію незаконного переправлення їх через державний кордон.

На виконання вказівки ОСОБА_10 , 25.04.2024 точний час досудовим розслідуванням невстановлений, але не пізніше 17 години ОСОБА_14 , передав ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 7000 доларів США, два інших чоловіки призовного віку по 7500 доларів США кожний, в якості повної оплати за організацію незаконного переправлення їх через державний кордон.

Після чого, 25.04.2024 приблизно о 17 годині ОСОБА_14 , попрямували, до заздалегідь заброньованого ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , номеру в готелі «Прага», а ОСОБА_10 , став очікувати на території стоянки даного готелю, розташованого за адресою АДРЕСА_3 зустрічі з ОСОБА_9 , та іншої невстановленої особи, для розподілу між собою грошових коштів, отриманих за організацію незаконного переправлення ОСОБА_14 та двох інших чоловіків призовного віку через державний кордон України

Надалі, 27.04.2024 приблизно о 08 годині 22 хвилин ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими особами продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, за вказівкою ОСОБА_8 , прибули до готелю «Прага», розташованого за адресою Закарпатська область, Хустський район, м.Іршава, вул.Шевченка, 78/2 на двох автомобілях, зокрема ОСОБА_9 на автомобілі марки «Volkswagen Toureg», державний номерний знак НОМЕР_8 , а ОСОБА_17 , на автомобілі марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_9 , де ОСОБА_9 надав вказівку ОСОБА_16 та іншим двом невстановленим чоловікам призовного віку сісти до нього в автомобіль, а ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 сісти до автомобіля під керуванням ОСОБА_4 .

Після цього, 27.04.2024 приблизно о 08 годині 30 хвилин ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими особами, використовуючи свої навики проїзду об`їзними дорогами, в обхід контрольно-режимних пунктів Державної прикордонної служби України та Національної поліції України, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Toureg», державний номерний знак НОМЕР_8 в якому перебували ОСОБА_16 та два невстановлені чоловіки призовного віку, а також ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_9 в якому перебували ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , виїхали колоною з міста Іршави Хустського району, в напрямку села Бедевля Тячівського району, при цьому з метою конспірації свої протиправної діяльності вибрали маршрут через с. Довге - с. Липча - с. Іза - м. Хуст - с. Стеблівка - смт.Буштино - с. Угля - с. Вільхівці - с. Бедевля.

Надалі, 27.04.2024 приблизно о 11 годині 50 хвилин ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, приїхавши на автомобілях марки «Volkswagen Toureg», державний номерний знак НОМЕР_8 та марки Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_9 , зупинились при в`їзді в смт Буштино Тячівського району, де вже їх очікував ОСОБА_11 на автомобілі марки «FORD TRANSIT CONNECT», державний номерний знак НОМЕР_10 .

Після чого, ОСОБА_9 надав вказівку ОСОБА_16 та іншим двом невстановленим чоловікам призовного віку пересісти до автомобіля марки «Ford Transit Connect» державний номерний знак НОМЕР_10 під керуванням ОСОБА_11 , в свою чергу ОСОБА_4 надав вказівку - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 також пересісти до вказаного автомобіля.

На виконання вказаних вказівок ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , та інші два невстановлені чоловіки призовного віку пересіли до автомобіля марки «Ford Transit Connect» державний номерний знак НОМЕР_10 .

В подальшому, 27.04.2024 приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_11 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами, використовуючи свої навики проїзду об`їзними дорогами, в обхід контрольно-режимних пунктів Державної прикордонної служби України та Національної поліції України, керуючи автомобілем марки «Ford Transit Connect» державний номерний знак НОМЕР_10 в якому перебували ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та два невстановлені чоловіки призовного віку поїхав з смт.Буштино та попрямував в напрямку с.Бедевля Тячівського району, за маршрутом смт.Буштино- с. Угля - с. Вільхівці - с. Бедевля, Тячівського району з метою об`їзду контрольно-режимного об`єкту Державної прикордонної служби України, розташованого при в`їзді в м.Тячів, а ОСОБА_9 , та ОСОБА_4 розвернулись і попрямували в напрямку міста Іршави.

Надалі, 27.04.2024 приблизно о 13 годині 50 хвилин, ОСОБА_11 діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами, продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, керуючи автомобілем марки «Ford Transit Connect» державний номерний знак НОМЕР_10 в якому перебували ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та два невстановлені чоловіки призовного віку, рухаючись автомобільною дорогою Н09 Мукачево-Рахів- Львів із смт Тересва Тячівського району, неподалік села Бедевля Тячівського району, з`їхав на обочину зліва на відстані приблизно 50 метрів від річки Тиса та надав вказівку останнім виходити з даного автомобіля та бігти через річку на інший берег, оскільки там вже територія Румунії, при цьому ОСОБА_11 достовірно знаючи, що в даному місці річка Тиса є глибоководною у весняний період, запевнив ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та двох невстановлених чоловіків призовного віку про те, що в даному місці безпечно переходити лінію державного кордону.

В цей час, 27.04.2024 о 13 годині 57 хвилин ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та два невстановлені чоловіки призовного віку за вказівкою ОСОБА_11 , вийшовши із автомобіля марки «Ford Transit Connect» державний номерний знак НОМЕР_10 побігли в напрямку лінії державного кордону України і Румунії, який проходить по руслу річки Тиса неподалік с.Бедевлі Тячівського району.

Зайшовши в річку річку Тиса неподалік с.Бедевля Тячівського району ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та два невстановлені чоловіки призовного віку, не маючи відповідних засобів для плавання стали тонути та звати на допомогу, однак ОСОБА_11 побачивши це поїхав з місця висадки у невідомому напрямку.

Внаслідок протиправної діяльності ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та іншими невстановлених осіб, ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та одному невстановленому чоловіку призовного віку вдалось незаконно перетнули державний кордон України, а ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , загинули, оскільки згодом їхні тіла були виявлені на березі річки Тиса в районі м.Тячів та с.Яблунівки Хустського району, а ОСОБА_13 рахується безвісті зниклим.

Слідчий стверджує, що наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_4 підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколами допитів свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , протоколами проведення в режимі відеоконференції впізнання особи за фотознімками, протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_8 , та іншими зібраними доказами у їх сукупності.

Вказує, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому в сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, підозрюваний ОСОБА_4 проживає в Хустському районі Закарпатської області, який розташований неподалік державного кордону, а тому наявний ризик того, що без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останній зможе ухилятись від явки до органу досудового розслідування та суду.

2. Незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 з урахуванням відомих йому обставин кримінальних правопорушень та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показань, оскільки має сталі звязки в органах державної влади та місцевого самоврядування на території Хустського району Закарпатської області.

3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме впливати на інших на даний час не встановлених осіб (п.4 ч. 1ст. 177 КПК України), з якими ОСОБА_4 , діяв у змові, і знаходячись на свободі може інформувати та скеровувати дії та показання осіб, які також причетні до його вчинення, однак на даний час не допитані. Крім цього, може підшукувати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання у кримінальному провадженні.

Зазначає, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 .

Разом із тим, відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини, а оскільки внаслідок протиправної діяльності ОСОБА_4 та інших співучасників загинули ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , так як їхні тіла були виявлені на березі річки Тиса в районі м.Тячів та с.Яблунівки Хустського району, а ОСОБА_13 на даний час рахується безвісті зникли, а тому на думку органу досудового розслідування стосовно ОСОБА_4 при обранні запобіжного заходу слід не визначати розмір застави.

Взявши до уваги зазначені вище обставини, слідчий стверджує про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 подав письмові заперечення на клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому просив відмовити у задоволенні клопотанні слідчого та застосувати запобіжний захід не пов'язаний з ізоляцією від суспільства, а в разі не застосування судом більш м`якого запобіжного заходу, просив визначити заставу у розмірі, який визначений п.2 ч.5 ст.12 КПК України. В обґрунтування зазначив, що у долучених до клопотання матеріалів відсутні дані, які б вказували на наявність обгрунтованої підозри у вчиненні його підзахисним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України. Стверджував, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду вважає недоведеним, оскільки ОСОБА_4 має постійне місце проживання, усталений спосіб життя, наявність утриманців, постійного місця роботи, відсутність спроб ухилятися від правосуддя. Зазначив, що інші ризики, які зазначені слідчим, є недоведеними, а тільки припущеннями та не підкріплені жодними доказами. Окрім цього вказав, що його підзахисий раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні звязки, має сім`ю та на утриманні малолітнього сина, а також батька, який являється інвалідом війни другої групи, за яким ОСОБА_4 має догляд. У звязку з наведеним, вважає,що належна процесуальна поведінка підозрюваногоо може бути забезпечена і без застосування до нього будь-якого запобіжного заходу, який не пов'язаний з ізоляцією від суспільства.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, з підстав викладених у ньому.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, вважає його необґрунтованим з підстав наведених у письмовому запереченні. Просив обрати відносно свого підзахисного запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, а в разі не застосування судом більш м`якого запобіжного заходу, просив визначити заставу у розмірі, який визначений п.2 ч.5 ст.12 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника та зазначив, що його попросив ОСОБА_9 підвезти людей в смт. Буштино. Хто ці люди, яких він підвозив, не знає.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000543, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Підставою внесення зазначених відомостей до ЄРДР стало те, що:

«Із УКР ГУНП в Закарпатській області надійшли матеріали про те, що отримана інформація, що група осіб у складі ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 за грошову винагороду організувала незаконне переправлення військовозобовязаних осіб через державний кордон України. Як встановлено, що в квітні 2024 року ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та інші невстановлені особи організували незаконне переправлення осбі внаслідок якоко, ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та одному невстановленому чоловіку призовного віку вдалось незаконно перетнули державний кордон України, а ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , загинули, оскільки згодом їхні тіла були виявлені на березі річки Тиса в районі м. Тячів та с.Яблунівки Хустського району, а ОСОБА_13 рахується безвісті зниклим.».

26.12.2024 року о 07 год. 22 хв. ОСОБА_4 затримано на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

26.12.2024 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені способом, небезпечним для життя та здоров`я осіб, яких незаконно переправляли через державний кордон України, щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи наведені фактичні обставини справи, та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, наявність існування ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків, орган досудового розслідування вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У Кримінальному процесуальному кодексі України поняття обґрунтованої підозри не визначено, але воно визначено Європейським судом з прав людини. Обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована", залежатиме від усіх обставин» (справи «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32; «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року; «Тerry v. Ohio», 392 US, 1968) і не може спиратися на голе припущення, що особа може в майбутньому втекти або повторно вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_24 від 06.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_25 від 06.12.2024; додатком до протоколу допиту свідка ОСОБА_25 від 06.12.2024, роздруківка скріншот переписок із сином ОСОБА_26 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 06.12.2024; додатком до протоколу допиту свідка ОСОБА_20 від 06.12.2024, роздруківка скріншот з її чоловіком ОСОБА_14 ; протоколами проведення в режимі відеоконференції впізнання особи за фотознімками від 11.12.2024 року; протоколом допитку свідка в режимі відеоконференції від 11.12.2024; протоколом огляду предмету від 16.12.2024; протоколом огляду місця події від 28.04.2024; рапортом старшого інспектора від 27.04.2024.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчий суддя вважає передчасними, оскільки на теперішній час здійснюється досудове розслідування зазначеного кримінального провадження, проводяться слідчі та інші процесуальні дії для встановлення обставин події, проте зібрані на даний час по кримінальному провадженню докази є достатніми для висновку поза розумним сумнівом про наявність на теперішній час обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним органом досудового розслідування існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; можливого незаконного впливу на свідків,експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме впивати на інших на даний час невстановлених осіб.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України. Санкція статті відносить інкриміноване кримінальне правопорушення до тяжкого. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58).

Більш того, слід врахувати ту обставину, що ймовірно вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення у сфері недоторканості державних кордонів, який вчинено в умовах воєнного стану, тобто особа використала найбільш несприятливий для країни час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство, що свідчить про підвищений рівень суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення; вчинення способом, небезпечним для життя та здоров`я осіб, яких незаконно переправляли через державний кордон України та смерть таких осіб; має високий ступінь суспільної небезпеки, становить серйозну загрозу для здоров`я і добробуту людей і справляє негативний вплив на економічні та політичні основи суспільства у державі.

Вказане в сукупності дає підстави слідчому судді прийти до висновку, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, враховуючи, що докази по кримінальному провадженню в повному обсязі не зібрано, вважає, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може впливати на свідків, експертів, спеціалістів з метою дачі, зміни показань на його користь.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слідчий суддя враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Вказане в сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1ст. 177 КПК України.

Також ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, чи штучно створити докази, які б підтверджували його невинуватість у вчиненні інкримінованих злочинів, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1ст. 177 КПК України.

Оцінивши вказані обставини у їх сукупності із встановленими ризиками і обставинами розслідуваного злочину та відомостями про ймовірну участь у ньому підозрюваного, слідчий суддя вважає, що відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст.176КПК України тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою буде недостатнім для запобігання реалізації ним встановлених ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, слідчий суддя ґрунтує свої твердження на підставі сукупного аналізу як і обставин можливого вчинення кримінального правопорушення, так і зазначених відомостей, що характеризують особу підозрюваного.

Застосування запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки є неможливим з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, що не забезпечить належне виконання підозрюваною обов`язків.

З огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини інкримінованих підозрюваному дій, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу.

Таким чином, зважаючи на доволі високі встановлені при розгляді клопотання ризики, з урахуванням особистих характеристик підозрюваного, слідчий суддя приходить висновку, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відтак, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені вході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Медичних висновків щодо неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Отже, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного ОСОБА_4 та тяжкості пред`явленої йому підозри, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу. Слідчим суддею враховано, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Як відображено у рішеннях ЄСПЛ, аргументи на користь і проти звільнення не можуть бути «загальними та абстрактними» (Boicenco v. Moldova (Бойченко проти Молдови) § 142; Khudoyorov v. Russia (Худойоров проти Росії), § 173), але повинні стосуватись специфічних фактів і особистих обставин заявника, які виправдовують його тримання під вартою Aleksanyan v. Russia (Алексанян проти Россії), § 179).

Таким чином, за наведених вище обставин, слідчий суддя вважає за доцільне обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Слідчий суддя при вирішенні питання щодо можливості застосування застави враховує ступінь встановлених процесуальних ризиків, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, а також його процесуальну поведінку під час розгляду вищезазначеного клопотання про застосування запобіжного заходу.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч.4 ст.182 КПК України).

Відповідно до п.2 ч. 5 ст.182КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (ч.5 ст.182 КПК України).

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» (п. 78, 820) ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, прибуття обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. Отже, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати стримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує характер кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст.177 КПК України, дані про особу підозрюваного, а також обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України. Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , корисливий характер даного кримінального правопорушення, сучасні реалії в Україні /умови збройної агресії проти України та тимчасової окупації частини території України/, які зумовлюють публічний (суспільний) інтерес до злочинів у сфері недоторканості державних кордонів, спосіб вчиненого злочину: небезпечним для життя та здоров`я осіб, яких незаконно переправляли через державний кордон України, смерть таких осіб, за попередньою змовою групою осіб, оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, а тому вважає, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі, передбаченому п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вважає за необхідним визначити підозрюваному заставу у розмірі - однієї тисячі сімсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить - 5 147 600 грн., оскільки саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити заставодавцю та підозрюваному, що відповідно до ч.ч. 8,9,10 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положеньчастини сьомої статті 194цього Кодексу.

У разі внесення застави, на ОСОБА_4 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими, підозрюваними з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення; здати на зберігання у відповідні органи державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну.

Згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000543, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.11.2024, відносно ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою обчислювати підозрюваному ОСОБА_4 з 07 год. 22 хв. 26 грудня 2024 року по 21 лютого 2025 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним Кодексом України в розмірі однієї тисячі сімсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить - 5 147 600 грн. (п`ять мільйонів сто сорок сім тисяч шістсот гривень 00 копійок).

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими, підозрюваними з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

-здати на зберігання у відповідні органи державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 21 лютого 2025 року включно.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 13 год. 00 хв. 30.12.2024 року.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1