Справа № 734/2772/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/172/25
Категорія - ч. 1 ст. 249 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження №0000064 від 14.03.2023 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та заступника прокурора Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тужар Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Косачівка Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України визначено звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто із ОСОБА_8 у дохід держави 1641 (одну тисячу шісток сорок одну) гривню 84 копійки процесуальних витрат на залучення експерта.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не обирався.

ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України визначено звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_9 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто із ОСОБА_9 у дохід держави 1641 (одну тисячу шісток сорок одну) гривню 84 копійки процесуальних витрат на залучення експерта.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили не обирався.

Цивільний позов прокурора задоволено, стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до бюджету Деснянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області 774488 (сімсот сімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят вісім) гривень 16 копійок завданої навколишньому природному середовищу (державі) шкоди внаслідок незаконного зайняття рибним добувним промислом.

Накладений згідно з ухвалами слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 16.03.2023 арешт на: сітку, довжиною 65 м, висотою 1 м, вічко 0.50; човен «Казанка» з металевим корпусом довжиною 6 метрів з підвісним двигуном «Вихір 25»; мотоцикл Іж червоного кольору з коляскою д.н.з. НОМЕР_1 ; мотоцикл чорного кольору з коляскою д.н.з. НОМЕР_2 з він номером НОМЕР_3 , К938492 скасовано.

Відповідно до п. 1, 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, ст. 96-1, 96-2 КК України сітку, довжиною 65 м, висотою 1 м, вічко 0.50; човен «Казанка» з металевим корпусом довжиною 6 метрів з підвісним двигуном «Вихір 25»; мотоцикл Іж червоного кольору з коляскою д.н.з. НОМЕР_1 ; мотоцикл чорного кольору з коляскою д.н.з. НОМЕР_2 з він номером НОМЕР_3 , К938492 вирішено конфіскувати в дохід держави.

Вироком місцевого суду встановлено, що 14.03.2023 близько 13:30 год. ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , маючи на меті протиправний умисел на зайняття рибним добувним промислом, перебуваючи на території господарської зони регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» біля прибережної зони Київського водосховища, поблизу села Сорокошичі Деснянської територіальної громади Чернігівського району Чернігівської області в металевому човні з мотором, діючи з порушенням вимог ст. 521 Закону України «Про тваринний світ», ст. 24 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та ст. 94 Водного кодексу України, за допомогою однієї сітки зяберної, добування (вилов) водних біоресурсів якими, відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу ІV Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 700 від 19.09.2022, заборонено, без належних документів та дозволу на вилов водних біоресурсів, діючи умисно, з корисливих мотивів здійснили незаконне добування (вилов) водних біоресурсів риб: виду карась сріблястий 548 шт., роду щука 1 шт., роду судак 3 шт., роду білизна 1 шт., роду краснопірка 4 шт., роду короп (сазан) 1 шт., виду лящ 2 шт., загальною кількістю 560 штук, чим, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/125-23/3736-ЕЛ від 02.06.2023, завдали істотну екологічну шкоду навколишньому природному середовищу (державі) на загальну суму 774488,16 грн.

Не погодившись із рішенням суду, захисник в інтересах обвинувачених подав апеляційну скаргу, в якій просив дослідити в судовому засіданні наявні в матеріалах кримінального провадження протоколи слідчих експериментів за участі свідка ОСОБА_11 від 29.05.2023 та ОСОБА_12 від 14.03.2023 з додатками. Вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що при вирішенні питання доведеності вини, суд не взяв до уваги пояснення обвинувачених, які стверджували, що вони заготовляли сухостій на дрова, дійшли до води, але рибу не ловили, а лише заготовляли хмиз, при собі мали сокиру, яку потім забрали прикордонники, при цьому в тому місці, де їх затримали прикордонники, по воді Київського водосховища постійно рухаються човни і з того місця, де їх затримали, водойма взагалі не проглядається через зарості очерету. Такі їх пояснення узгоджуються з матеріалами, зокрема адміністративного правопорушення, які були приєднані до кримінального провадження, в яких міститься план-схема місця вчинення правопорушення із зазначенням координат, тоді як в обвинувальному акті та протоколі огляду місцевості у кримінальному провадженні зазначено інші координати, за якими було виявлено рибу. При цьому, свідок ОСОБА_11 повідомив, що обвинувачені незаконно виловлювали рибу на відстані приблизно 300 м від місця, де їх виявили із зазначенням координат. Тому вважає, що в ході судового розгляду не було встановлено місце вилову риби, яка в подальшому була виявлена на землі на галявині (із зазначенням відповідних координат) та не встановлено чи відноситься об`єкт водного фонду до об`єктів природно-заповідного фонду, а саме регіонального ландшафтного парку «Міжріченський» з координатами, зазначеними в плані-схемі місця вчинення адміністративного правопорушення та яка знаходиться на суходолі. При цьому зазначає, що судом не надано критичної оцінки показанням свідка ОСОБА_11 та не співставлено його показання з іншими доказами, зокрема показаннями свідка ОСОБА_12 на слідчому експерименті, у тому числі з показаннями самого свідка ОСОБА_11 в ході слідчого експерименту.

Також вказує, що судом в основу вироку покладено висновок експерта, яким не було встановлено визначення істотної шкоди, завданої навколишньому природному середовищу (державі) та в якому зазначено, що за місце вилову водних біоресурсів експертом взято територію з координатами, де відбувався вилов риби відповідно до протоколу огляду місця події від 14.03.2023, де було виявлено рибу, тоді як «місцем вчинення правопорушення» згідно первинних матеріалів є місце з іншими координатами. Тому вважає, що висновок експерта є необґрунтованим та помилковим через невірне визначення місця вилову, координати якого не відповідають встановленим первинними документами. При цьому координати, зазначені експертом з посиланням на лист Департаменту екології та природних ресурсів Чернігівської ОДА від 07.04.2023, згідно якого точка з координатами 51.0342434, 30.5846722 входить до господарської зони регіонального ландшафтного парку «Міжріченський».

Зазначає, що суд не звернув належної уваги, що вказані координати не встановлені жодним письмовим доказом сторони обвинувачення, однак були сприйняті експертом при наданні висновку як один із складників розрахунку розміру екологічної шкоди, тому вважає, що при встановленні іншого місця вилову, встановленого первинними документами, розрахунок шкоди був би відмінним від первісного висновку.

Тому вважає, що стороною обвинувачення не було доведено розміру шкоди довкіллю у визначений КПК спосіб і посилання при цьому на лист Інституту рибного господарства від 30.05.2023, згідно якого застосовані методичні підходи, визначені «біологічним обґрунтуванням уточнення кількісних показників визначення істотної шкоди, завданої водним біоресурсам» (на період 2023-25 роки) за критерієм «добування великої кількості водних біоресурсів» не може змінити вимоги, визначені п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України.

Вважає, що судом не було встановлено основних обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, а саме: подія, час, місце, спосіб та інше і доводи сторони захисту з цього приводу не були взяті до уваги.

Прокурор також не погодився з вироком суду та подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з його невідповідністю тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості та через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Просить ухвалити новий вирок, яким визнати винуватими ОСОБА_13 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначити їм покарання у виді 2 років обмеження волі кожному. Стягнути з обвинувачених по 1641, 84 грн процесуальних витрат на залучення експерта.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_13 та ОСОБА_9 до бюджету Деснянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області 774488 (сімсот сімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят вісім) гривень 16 копійок завданої навколишньому природному середовищу (державі) шкоди внаслідок незаконного зайняття рибним добувним промислом.

Накладений згідно з ухвалами слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 16.03.2023 арешт на: сітку, довжиною 65 м, висотою 1 м, вічко 0.50; човен «Казанка» з металевим корпусом довжиною 6 метрів з підвісним двигуном «Вихір 25»; мотоцикл Іж червоного кольору з коляскою д.н.з. НОМЕР_1 ; мотоцикл чорного кольору з коляскою д.н.з. НОМЕР_2 з він номером НОМЕР_3 , К938492 скасувати.

Відповідно до п. 1, 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, ст. 96-1, 96-2 КК України сітку, довжиною 65 м, висотою 1 м, вічко 0.50; човен «Казанка» з металевим корпусом довжиною 6 метрів з підвісним двигуном «Вихір 25» - конфіскувати в дохід держави.

Речовий доказ - мотоцикл Іж червоного кольору з коляскою д.н.з. НОМЕР_1 ; мотоцикл чорного кольору з коляскою д.н.з. НОМЕР_2 з він номером НОМЕР_3 , К938492 повернути власникам.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що не оскаржуючи фактичні обставини, доведеність вини обвинувачених, вважає призначене покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України безпідставне. Суд не врахував, що обвинувачені вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнали, у скоєному не розкаялися, вчинили кримінальне правопорушення групою осіб за попередньою змовою, що визнано обставиною, яка обтяжує їх покарання. Не врахував ступінь суспільної небезпеки скоєного, оскільки у результаті дій обвинувачених завдано істотну екологічну шкоду навколишньому природному середовищу (державі) на загальну суму 774 488,16 грн, яка обвинуваченими не відшкодована навіть частково. Зазначає, що наявні формально позитивні характеристики за місцем мешкання не є позитивними характеризуючими даними та підставами для звільнення від покарання з випробуванням.

Також вважає, що суд, вирішуючи питання про долю речових доказів безпідставно конфіскував в дохід держави мотоцикл Іж червоного кольору з коляскою д.н.з. НОМЕР_1 ; мотоцикл чорного кольору з коляскою д.н.з. НОМЕР_2 з він-номером НОМЕР_3 , К938492.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вказані транспортні засоби не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 249 КК України, оскільки не використовувалися безпосередньо для виконання його об`єктивної сторони, що, враховуючи положення національного законодавства та практику тлумачення й застосування положень міжнародного законодавства, може призвести до непропорційного втручання у право особи на мирне володіння майном.

Заслухавши доповідь судді, захисника, обвинувачених, які підтримали подану апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити з наведених підстав, у задоволенні апеляційної скарги прокурора просили відмовити; думку прокурора, котрий просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу та відмовити у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження дотримано наведені вище вимоги кримінального процесуального закону, спрямовані на встановлення об`єктивної істини у справі, а його висновки про доведеність вини ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, за який їх засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними у матеріалах справи та викладеними у вироку доказами, оціненими в їх сукупності.

Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Матеріалами провадження з`ясовано, що судове слідство у ньому проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено.

Перевіривши апеляційні вимоги адвоката в інтересах обвинувачених, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

З вироку суду першої інстанції та матеріалів кримінального провадження убачається, що судом досліджені всі обставини, які могли мати значення у даній справі, тому твердження апелянта в апеляційній скарзі та судовому засіданні апеляційної інстанції, що районний суд неповно оцінив наявні у справі докази, а також дійшов невірних і суперечливих висновків щодо винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненому діянні є необґрунтованими й такими, що не доводяться доказами.

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченими, їх вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, а саме незаконному зайнятті рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду, підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами, які перевірені апеляційною інстанцією, та яким надана належна оцінка, зокрема:

- даними рапорту старшого інспектора-чергового ВП № 1 Чернігівського районного управління ГУНП в Чернігівській області від 14.03.2023 про надходження повідомлення о 13:23 год. 14.03.2023 зі служби 102 про те, що у вказаний день о 13:22 год. від представника прикордонного оперативно-розшукового відділу ОСОБА_14 про виявлення на р. Дніпро громадянина України, який можливо здійснював незаконний вилов риби сітками;

- даними рапорту старшого інспектора-чергового ВП № 1 Чернігівського районного управління ГУНП в Чернігівській області від 14.03.2023 про надходження зі служби 102 повідомлення про повідомлення о 16:16 год. 14.03.2023 від старшого інспектора водної поліції ОСОБА_15 про виявлення факту браконьєрства та затримання мешканців с. Тужар ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які займалися незаконним виловом риби за допомогою сіток, були на човні «Казанка» з підвісним двигуном «Віхрь». На березі знаходилися їх мотоцикли Іж та МТ-11. Завдана сума збитків 895526 грн. Виловили рибу: карась 548 шт., щука 1 шт., судак 3 шт., білизна - 1 шт., краснопірка - 4 шт., сазан 1 шт., лящ 2 шт.

- обставинами, викладеними у протоколі огляду місцевості від 14.03.2023 у період з 18:28 по 22:20 год. за с. Сорокошичі, з координатами: 51,1819800, 30,5782476 на ділянці з насадженнями сосни, осин та водоймою з очеретом та яким зафіксовано наявність на галявині на землі риби: карась 548 шт., щука 1 шт., судак 3 шт., білизна - 1 шт., краснопірка - 4 шт., сазан 1 шт., лящ 2 шт., сітка висотою 1 м та довжиною 65 м, вічко 0.50. В 30 метрах від риби (галявини), на березі водойми човен «Казанка» з двигуном «Вихрь 25». Ліворуч, в 50 метрах від човна серед тонких дерев мотоцикл Іж червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , з ключем у замку запалювання з мотоколяскою, ліворуч в 5 метрах мотоцикл з коляскою темного кольору, д.н.з ААО з ключем в замку запалювання. Поряд знаходилися ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . За результатами огляду зазначені речі вилучено та в подальшому визнано речовими доказами.

- даними протоколу слідчого експерименту від 14.12.2023 за участі свідка ОСОБА_12 , під час якого останній показів місце, де було виявлено двох осіб (східна околиця Київського водосховища в межах н.п. Сорокошичі), човен, на якому вони прибули та в якому знаходилися 2 чи 3 мішки з рибою, ящик з сіткою, в якій була риба, та кілька мішків на березі неподалік.

- інформацією, що мається в протоколі огляду речей від 16.03.2023, в ході якого була оглянута вилучена риба та встановлено її непридатність для подальшого вживання.

- даними протоколів слідчих експериментів від 29.05.2023 за участі свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_16 щодо перевірки та уточнення на місці відомостей про виявлення 14.03.2023 поблизу берега Київського водосховища неподалік с. Сорокошичі двох мотоциклів, в ході якого останні повідомили про виявлення на місці човна та двох чоловіків, один з яких перебував у човні, а інший за кілька метрів він нього, наявність у човні мішків із рибою та пластикової ємності, із сітками та рибою у них, а на березі кількох мішків з рибою.

Показання свідків, дані в ході вказаних слідчих експериментів, у повній мірі узгоджуються з їх показаннями, наданими суду першої інстанції та між собою в частині виявлення у ході роботи у прикордонному рейді оперативно-розшукової групи з місцем дислокації в н.п. Славутич прикордонного оперативно-розшукового відділу з місцем дислокації н.п. Ріпки 105 Прикордонного загону, в районі узбережжя Київського водосховища двох осіб на березі у воді та човен, які діставали із човна мішки білого кольору та у яких, як виявилося у подальшому, була риба. Перед цим вони чули шум мотора з боку річки. На їх запитання, останні відповіли, що не мають дозволу на вилов риби, визнали, що плавзасіб та риба належать їм, на риболовлю приїхали на мотоциклі, який знаходився поряд. Вони повідомили про подію на лінію «102». При цьому свідок ОСОБА_11 суду показав, що бачив у бінокль на воді човен та двох чоловіків у ньому, один з яких діставав з воду сітку та клав у човен, інших човнів на воді не було, тому він запевнив, що саме ці люди та човен ними були виявлені у подальшому.

Такі обставини у повній мірі узгоджуються з інформацією, наявною у ряді документальних доказів, ретельно перевіреними судом першої інстанції та детально описаними у судовому рішенні.

Зокрема, з листа Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у місті Києві та Київській області від 25.05.2023 вбачається відсутність дозволів у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) та ліцензії на любительський і спортивний вилов риби цінних видів.

Згідно з інформацією, викладеною у листі Інституту рибного господарства від 30.05.2023 сумарний збиток за матеріалами провадження № 0000064 від 14.03.2023 складає 52678 НМДГ, тобто перевищує вказану граничну величину та є істотно.

Відповідно до висновку експерта 02.06.2023 судової інженерно екологічної експертизи, внаслідок проведення вилову водних біоресурсів: риб: виду карась сріблястий - 548 шт., роду щука - 1 шт., роду судак - 3 шт., роду білизна - 1 шт., роду краснопірка - 4 шт., роду короп (сазан) - 1 шт., виду лящ - 2 шт., що відбулося затоці р. Дніпро, розташованої біля с. Сорокошичі Чернігівського району Чернігівської області станом на 14.03.2023 розмір екологічної шкоди, яка завдана навколишньому природному середовищу (державі), складає 774488, 16 грн, що відповідно до цього ж висновку, є істотною з урахуванням того, що мінімальний розмір екологічної шкоди для визначення його істотності становить 90 151 грн і вище.

При цьому, за місце вилову водних біоресурсів експертом взято територію з координатами 51,1819800, 30,5782476 відповідно до протоколу огляду місця події від 14.03.2023, де за межами с. Сорокошичі біля берега затоки р. Дніпро виявлено та вилучено рибу, човен з двигуном та два мотоцикли і яка відноситься до об`єкта природно-заповідного фонду України регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» (ст. 8-9 висновку). Визначені координати за місцем огляду стороною захисту не ставляться під сумнів.

Крім того, на запит прокурора про те чи відноситься об?єкт водного фонду до об?єктів природно-заповідного фонду, а саме регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський», розташований за координатами 51.1819800 30.5782476 (51°10'55.1"N 30°34'41.7"E); чи відноситься об?єкт водного фонду до об?єктів природно-заповідного фонду, а саме регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський», розташований в західну сторону за 2,02 км від координат 51,1819800 30,5782476 (51°10'55.1"N 30°34'41.7"E) та має координати 51,1827800 30,5483700 (51°10'58.0"N 30°32'54.1 "E), отримано відповідь КЗ «Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» від 04.10.2024 з додатком про те, що відмітки за координатами 51,1819800 30,5782476 та 51,1827800 30,5483700 відносяться до природо заповідного фонду Парку.

Таким чином, судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини кримінального провадження, перевірено їх доказами, яким надано правильну оцінку щодо достовірності, належності та допустимості, а їх сукупності - на предмет достатності та взаємозв`язку, на підставі чого суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 249 КК України, правильно кваліфікувавши дії як незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду.

Основним доводом апеляційної скарги сторони захисту є посилання на недоведеність місця вчинення кримінального правопорушення та того, що таке відноситься до об`єктів природно-заповідного фонду, а саме регіонального ландшафтного парку «Міжріченський», то колегія суддів не знаходить такі обґрунтованим.

Так, колегією суддів враховується, що місце вчинення кримінального правопорушення встановлене в ході досудового розслідування та уточнене в ході судового розгляду, у тому числі і з урахуванням показань свідка ОСОБА_11 , який уточнив, що після того як почули звук мотора човна, він у бінокль побачив човен із чоловіками, один з яких виймав сітку з рибою та клав у човен і це відбувалося метрів за 300-350 від місця, де вони у подальшому їх виявили на березі.

Отже, не викликає сумнівів встановлене місце вилову водних біоресурсів обвинуваченими, яким є територія, розташована на відстані 300-350 м від місця їх подальшого виявлення, та яка у відповідності до інформації, наданої КЗ «Регіональний ландшафтний парк «Міжріченський» відноситься до природно-заповідного фонду.

А з урахуванням відповіді КЗ «Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» від 04.10.2024 з додатком про те, що відмітки за координатами 51,1819800 30,5782476 та 51,1827800 30,5483700 відносяться до природно заповідного фонду Парку, то судом вірно встановлено що відповідні території (як місце вилову, так і місце виявлення) відносяться до об`єкту природно-заповідного фонду.

Будь-яких підстав не довіряти послідовним показанням допитаних судом свідків, даним протоколу огляду місця події з фототаблицею до нього та, відеозаписами, іншим здобутим доказам, судом не встановлено, оскільки вони в повній мірі узгоджуються між собою, і з таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

Таким чином, оцінюючи зібрані докази, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення надано достатні докази щодо винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України.

Доказування тих чи інших обставин кримінального правопорушення часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення кримінального правопорушення конкретною особою.

Проаналізувавши наведені докази в цілому і давши їм оцінку, колегія суддів не може погодитись з поданою апеляційною скаргою захисту, в частині недоведеності вини обвинувачених, оскільки усі вищевикладені доводи співвідносяться між собою, не містять істотних суперечностей і підтверджуються іншими об`єктивними доказами.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченим, то воно визначене судом з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинувачених та оцінки обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити із класифікації злочинів, критерії якої передбачені ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченим міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є проступком, особи обвинувачених, які раніше не судимі, позитивно характеризуються за місцем проживання, враховано вік, сімейний стан та стан здоров`я кожного, відсутність обставин, що пом`якшують їх покарання та наявність однієї, що обтяжує вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання в межах санкції частини статті у виді обмеження волі з випробування, з призначенням іспитового строку і що таке покарання буде необхідним для їх виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони обґрунтовані та належним чином мотивовані, тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора щодо неврахування судом суспільної небезпеки скоєного обвинуваченими, даних, які їх характеризують та ставлення до вчиненого, оскільки висновки суду в цій частині відповідають встановленим обставинам кримінального провадження та є обґрунтованими.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання через його суворість, як про те йдеться в апеляційній скарзі прокурора, оскільки усі обставини, на які він посилається, судом враховані. Невизнання вини обвинуваченими не може стати підставою для неможливості призначення покарання з іспитовим строком.

Разом з тим, колегія суддів знаходить слушними посилання прокурора в апеляційній скарзі на неправильне вирішення судом питання про речові докази, зокрема, конфіскації в дохід держави мотоциклу марки «ІЖ» червоного кольору з коляскою, д.н.з. НОМЕР_1 та мотоциклу чорного кольору з коляскою, д.н.з. НОМЕР_2 з він номером К922, К938492, які, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом, не були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 249 КК України, оскільки не використовувалися безпосередньо для виконання його об`єктивної сторони.

Частиною 1 ст. 98 КПК передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, які були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, наданих суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 96-1 КК спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 4 ч. 1ст. 96-2 КК спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вказані транспортні засоби не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, оскільки не використовувалися для виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 249 КК, тому у даному випадку спеціальній конфіскації не підлягають.

Відповідно до положень ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати у частині вирішення питання про речові докази.

Речовий доказ - мотоцикл Іж червоного кольору з коляскою д.н.з. НОМЕР_1 ; мотоцикл чорного кольору з коляскою д.н.з. НОМЕР_2 з він номером НОМЕР_3 , К938492 повернути власникам.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4