Справа № 569/1076/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілих ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне кримінальне провадження №0001430 від 23.11.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, фізичної особи-підприємця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

1. Історія провадження

17.01.2025 до Рівненського міського суду Рівненської області надійшли матеріали кримінального провадження №0001430 від 23.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Ухвалою суду від 20.01.2025 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

28.01.2025 закінчене підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд у кримінальному провадженні на 04.02.2025 о 14 год 30 хв.

2. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

ОСОБА_5 , маючи умисел, направлений на злісне ухилення від сплати встановлених судовим наказом Рівненського міського суду від 29.07.2022 коштів на утримання своїх малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ігноруючи рішення суду, грубо порушуючи обов?язки, які покладаються на батьків згідно зі ст. 51 Конституції України та сімейним законодавством, а саме - утримання своїх дітей до їх повноліття, не визнаний в установленому законом порядку інвалідом, будучи працездатним, не маючи жодних обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров?я, маючи офіційний і неофіційний дохід, у період з 14.07.2022 по 31.12.2024 злісно ухилявся від сплати встановлених судовим наказом Рівненського міського суду від 29.07.2022 коштів на утримання своїх малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у зв?язку з чим утворилась заборгованість відповідно до розрахунку боргу по аліментах у розмірі 46 796 грн 79 коп., що в сукупності перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

За таких обставин, ОСОБА_5 визнається судом винним у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

3. Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю, підтвердив фактичні обставини вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, що викладені в обвинувальному акті, не оспорював правову кваліфікацію його дій, просив суд здійснювати розгляд з урахуванням вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Йому роз`яснено та зрозуміло неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини в апеляційному порядку.

Під час його допиту в судовому засіданні пояснив, що дійсно у період з 14.07.2022 по 31.12.2024 будучи працездатним, не визнаним інвалідом, не маючи жодних обмежень до фізичної праці, маючи мінливий дохід, матеріальну чи будь-яку іншу допомогу своїм дітям не надавав, у зв?язку з чим утворилась заборгованість по аліментах, встановлених рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29.07.2022.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 не заперечувала проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прокурор підтримала обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, просила суд, з урахуванням думки обвинуваченого, здійснювати розгляд, ураховуючи вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, та обмежитись допитом обвинуваченого, законного представника потерпілих, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого. Прокурор не оспорила фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, їй зрозуміло неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Законний представник потерпілих ОСОБА_4 надав показання, які відповідають встановленим фактичним обставинам, не заперечував проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Міру покарання просив призначити на розсуд суду.

4. Мотиви суду

Положенням ч. 3 ст. 349 КПК України визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За приписами ч. 2 ст. 349 КПК України обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.

Обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України є: повне визнання вини обвинуваченим, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин.

Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим за ч. 1 ст. 164 КК України, повідомлення ним фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, заслухавши думки учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та ухвалив обмежитись допитом обвинуваченого, законного представника потерпілих, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому, суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, не є складним, є одноепізодним, обвинувачений розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні. Відтак, у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності й істинності позиції обвинуваченого з цього питання.

Таким чином, відповідно до ст. 22 КПК України, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При призначенні покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Розглядаючи питання про наявність поведінці обвинуваченого щирого каяття суд бере до уваги, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення діяння, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Суд звертає увагу, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду не свідчить про справжність, щирість каяття, ним не вживались жодні дії щодо відшкодування заподіяної злочином шкоди, а формальне визнання вини суд оцінює як бажання обвинуваченого створити формальні підстави для пом`якшення кримінальної відповідальності.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність щирого каяття в поведінці обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Також при призначенні покарання суд враховує дані про особу винного, а саме те, що він не є особою з інвалідністю, не перебуває на обліку як безробітний, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, а також бере до уваги, що обвинувачений вказав, що зробив для себе позитивні висновки, має намір виправитись і не вчиняти нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, суд вважає, що покарання обвинуваченому необхідно призначити в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України у виді пробаційного нагляду, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України.

На думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.

По справі процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації після набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1