Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-кп/4805/155/25
Категорія ч.2 ст.190 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 20.11.2024 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Цим вироком: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

01.11.2023 Корольовським районним судом м. Житомира за ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України до 05 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 02 роки,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначено йому покарання у вигляді 01 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання із покаранням, призначеним вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 01.11.2023 року, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 05 (п`яти) років 01 (одного) місяця позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 956 грн 00 коп. на проведення судової товарознавчої експертизи (висновок від 28.08.2023 № СЕ-19/106-23/10771-ТВ) та 2150 грн 82 коп. на проведення судової товарознавчої експертизи (висновок від 29.11.2023 № 2252/23-25), отримувач ГУК у Жит. Обл./ТГ м. Житомир/24060300, банк отримувач: Казначейство України; Код ЄРДПОУ: 37976485, Рахунок: UA0006797; Код класифікації доходів: 24060300.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 25.08.2023 на майно потерпілого ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон торговельної марки «Redmi Note 8», у корпусі чорного кольору, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 скасовано.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Згідно вироку, 16.06.2023 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_7 перебував за адресою: м. Житомир, вул. Млинова 16, де зустрівся з раніше не знайомим йому ОСОБА_9 , який мав при собі велосипед торговельної марки «Ардіс Форт 26» на рулі якого був кріплений мобільний телефон торгової марки «Redmi Note 8», у корпусі чорного кольору, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 .

В цей день, час та місці у ОСОБА_7 виник протиправний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, яке належить ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, ОСОБА_7 під надуманим приводом покататися на велосипеді на прилеглій території, звернувся до ОСОБА_9 з проханням надати йому велосипед, запевнивши, що після поїздки поверне його, хоча у дійсності таких намірів не мав. В свою чергу, ОСОБА_9 , не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_7 , будучи впевненим у щирості його намірів, добровільно надав велосипед торговельної марки «Ардіс Форт 26», на рулі якого був кріплений мобільний телефон торгової марки «Redmi Note 8», у корпусі чорного кольору, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 останньому.

Отримавши у вищевказаний спосіб велосипед торговельної марки «Ардіс Форт 26», вартістю 2145 грн. 67 коп., на рулі якого був кріплений мобільний телефон торгової марки «Redmi Note 8», у корпусі чорного кольору, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , вартістю 2016,16 грн, утримуючи його при собі, та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, та в подальшому розпорядився зазначеним майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 4161 грн 83 коп.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Виключити з вироку вказівку про визначення ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч.4 ст.70 КК України, та ухвалити рішення, яким вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.190 КК України до покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі. Вирок Корольовського районного суду міста Житомира від 01.11.2023 щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України виконувати самостійно. В решті вирок залишити без змін.

Не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом, правильності кваліфікації дій та доведеності вини, вважає, що вказаний вирок є незаконним та підлягає зміні в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме не підлягає застосуванню ч.4 ст.70 КК України, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 01.11.2023 року потрібно виконувати самостійно.

Вказує, що відповідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора в підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого, який не заперечив щодо апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані не в повному обсязі.

Як вважає апеляційний суд, викладені прокурором доводи про неправильне застосування судом першої інстанції при призначенні остаточного покарання обвинуваченому положень ч.4 ст.70 КК України є обґрунтованими.

Так, відповідно до норм ч.4 ст.70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю злочинів, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше засуджений вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 01.11.2023 року за ч.4 ст.185 та ч.1 ст. 357, 75 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України за оскаржуваними вироком ОСОБА_7 вчинив 16.06.2023 року, тобто до постановлення попереднього вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 01.11.2023 року, за яким до нього було застосовано положення ст.75 КК України.

Разом з цим, у відповідності до правового висновку п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003за №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч.1 ст.70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. У тому ж разі, коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Тобто, суд першої інстанції, визначивши остаточне покарання ОСОБА_7 за правилами ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, допустився помилки, таким чином неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, що відповідно до ст.409 КПК України є підставою для зміни вироку у цій частині,

В даному провадженні покарання призначене ОСОБА_7 вироком

Корольовського районного суду міста Житомира від 01.11.2023 за ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.75 КК України, слід виконувати самостійно.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_8 , задовольнити.

Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 20.11.2024 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.190 КК України, змінити.

Виключити з вироку при призначенні покарання ОСОБА_7 посилання на ч.4 ст.70 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.190 КК України на 01 (один) рік позбавлення волі.

Вирок Корольовського районного суду міста Житомира від 01.11.2023 щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України виконувати самостійно.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: