Провадження № 1-кс/761/8086/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 01.03.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0001446 від 21.10.2022 року,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 01.03.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 як потерпілої у кримінальному провадженні №0001446 від 21.10.2022 року.

Свою скаргу ОСОБА_3 мотивує тим, що у провадженні слідчого Першого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001446 від 21.10.2022 року за ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 367, ч.2 ст. 382, ст. 386, ч.1 ст. 396 КК України за заявою ОСОБА_3

02.01.2024 на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві з Київської міської прокуратури за вх. 293-25/к надійшла заява ОСОБА_3 №1.10 від 12.12.2024 про залучення і у якості потерпілої в кримінальному провадженні №0001446 та допиту її як потерпілої.

14.01.2025 заяву ОСОБА_5 розглянуто та винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0001446.

14.02.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_6 по справі №761/3929/25, скасовано постанову від 14.01.2025.

01.03.2025 року постановою слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 , відмовлено у визнанні ОСОБА_3 як потерпілої у кримінальному провадженні №0001446 від 21.10.2022 року.

Разом з тим, заявник вважає таку постанову прокурора необґрунтованою та безпідставною, оскільки прокурором під час складання постанови істотно порушено кримінально-процесуальний закон, при цьому при проведенні досудового розслідування, усупереч ч.2 ст.9 КПК України не вчинено всіх необхідних дій, спрямованих на визначення шкоди, та не досліджено факт спричинення такої шкоди.

У зв`язку з наведеним, заявник вважає постанову слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 01.03.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 як потерпілої у кримінальному провадженні №0001446 від 21.10.2022 року, такою, що підлягає скасуванню.

ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Слідчий Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 , рішення якого оскаржується, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, на виклик у судове засідання не з`явився.

Разом з цим, відсутність у судовому засіданні особи, рішення якої оскаржується, відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Так, слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого Першого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001446 від 21.10.2022 року за ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 367, ч.2 ст. 382, ст. 386, ч.1 ст. 396 КК України за заявою ОСОБА_3

01.03.2025 року слідчий Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 виніс постанову про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001446 від 21.10.2022 року.

Так, слідчий у своїй постанові послався на те, що у заяві про вчинення злочину від 17.09.2022 ОСОБА_3 , а також в інших матеріалах кримінального провадження, відсутні докази того, що ОСОБА_5 завдано будь-якої шкоди, у тому числі діями слідчого ОСОБА_7 02.01.2024 на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві з Київської міської прокуратури за вх. 293-25/к надійшла заява ОСОБА_3 №1.10 від 12.12.2024 про залучення її у якості потерпілої в кримінальному провадженні №0001446 та допиту і як потерпілої. Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001446, у тому числі із змісту заяви ОСОБА_3 , не встановлено очевидних та достатніх підстав вважати, що останній в результаті нібито неправомірних дій ОСОБА_7 , завдано шкоди.

06.03.2025 року ОСОБА_3 вручена пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілої, яка направлена слідчим на її адресу поштовим відправленням.

Проте, такий висновок слідчого є необгрунтованим і таким, що не підтверджений сукупністю належних та допустимих доказів, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001446, постанова протирічить матеріалам досудового розслідування, таке процесуальне рішення слідчого є нелогічним та непослідовним з урахуванням даних про направлення ОСОБА_3 пам`ятки про процесуальні права, обов`язки потерпілої у вказаному кримінальному провадженні.

При цьому, всупереч положенням ст.110 КПК України, вказана постанова слідчого не містить достатніх відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, у ній не наведено належних мотивів на спростування доводів ОСОБА_3 зазначених у заяві, не наведено обґрунтування необхідності прийняття рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, як вбачається з відомостей наведених скаржником у скарзі, кримінальне провадження №0001446 було розпочато за заявою ОСОБА_3 , при чому у самій заяві про вчинення кримінального правопорушення зазначається, що ОСОБА_3 уважає себе потерпілою від кримінального правопорушення, яке вчинене щодо неї.

В свою чергу положеннями ч. 2 ст. 55 КПК України передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Слід зазначити, що ч.5 ст.55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

В той же час, слідчим в постанові зроблено загальний висновок про відсутність даних про заподіяння шкоди, без посилання на матеріали досудового розслідування, слідчі дії, які були проведені та дають підстави уважати, що ОСОБА_3 не було завдано шкоди.

Цитування у постанові положень кримінального процесуального закону не можна ототожнити з відомостями про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивами прийняття постанови, їх обґрунтуванням.

Таким чином, постанова слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 01.03.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 як потерпілої у кримінальному провадженні №0001446 від 21.10.2022 року є необґрунтованою, а рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні - передчасним.

Враховуючи наведене, постанова слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 01.03.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 як потерпілої у кримінальному провадженні №0001446 від 21.10.2022 року підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 26, 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 01.03.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 як потерпілої у кримінальному провадженні №0001446 від 21.10.2022 року.

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1