ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1118/25 Справа № 192/1660/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої (в режимі відеоконференції) ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , та прокурора Правобережної окружної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, незаміжньої, яка не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі, з урахуванням її доповнення, захисник ОСОБА_7 просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286 КК України більш м`яке покарання із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України. Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв?язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, не оскаржуючи фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченої, зазначає про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Вказує що судом першої інстанції не взято до уваги дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебувала. Після дорожньо-транспортної пригоди та настання пов`язаних з нею наслідків у ОСОБА_8 значно погіршився стан здоров`я, з приводу якого вона потребує лікування і не може працювати.

Також вважає, що суд першої інстанції, обґрунтовуючи відсутність підстав для застосування положень ст. 75 КК України, надав неправильну оцінку свідченням обвинуваченої, яка протягом судового розгляду надавала послідовні показання про причини дорожньо-транспортної події, вказала, що фактично перебувала в стані аварійної обстановки, її дії були спрямовані на уникнення наїзду на пішохода ОСОБА_9 та збереження свого життя.

Крім того вказує, що збіг строк притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, а тому на підставі ч. 5 ст. 74 КК України вона підлягає звільненню від покарання.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України, з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов в інтересах потерпілої ОСОБА_9 залишити без розгляду.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор вказує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, яке у розумінні ст. 12 КК України є нетяжким злочином, ОСОБА_8 вчинила 21 січня 2022 року.

Санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачала покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, тобто не передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк більше двох років.

З урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України строки давності притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності закінчилися 21 січня 2025 року, що тягне звільнення обвинуваченої від покарання.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено їй покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Строк основного покарання ОСОБА_8 вирішено відраховувати з моменту початку його фактичного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 12 314 гривень 54 копійки.

Вирішені питання про долю речових доказів згідно вимог ст.100 КПК України.

Обвинувачену визнано винною та засуджено за те, що остання за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, 21 січня 2022 року, приблизно о 15 год. 40 хв., керуючи технічно справним автомобілем «FIAT-UNO», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині дороги в напрямку мосту, поблизу будинку №3 на вул. Центральній в смт Новопокровка, Солонянського району, Дніпропетровської області, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при виникненні перешкоди у вигляді пішохода ОСОБА_9 , яка перебувала у нерухомому стані біля проїжджої частини вказаної дороги, заходів до зменшення швидкості руху невжила, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди у вигляді пішохода, в результаті чого скоїла наїзд на потерпілу ОСОБА_9 , внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забитої гематоми лобової області, закритого осколкового чрезвиросткового перелому лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, закритого перелому лівої малогомілкової кістки в верхній третині, забитої рани другого пальця правої кисті, підшкірної гематоми середньої третини лівого стегна, які у своїй сукупності відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, так як термін зростання кісткової тканини складає понад 21 добу.

Дії обвинуваченої ОСОБА_8 у цій частині були кваліфіковані у вироку за ч. 1 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_8 звернулася до суду із заявою, в якій просила закрити кримінальне провадження та звільнити її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 49 КК України. Зазначила, що правові наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючої підстави їй відомі та зрозумілі.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинувачену та захисника, які, кожен окремо, підтримали заяву; прокурора, потерпілу та її представника, які проти задоволення заяви не заперечували; обговоривши наведені в заяві доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК Українистроки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, та за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_8 засуджено за вчинення 21 січня 2022 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. Відповідно до ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів, при цьому за його вчинення не передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк більше двох років.

Таким чином, з огляду на положення п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, строки притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення зазначеного кримінального правопорушення складають три роки, а отже минули 21 січня 2025 року.

Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_8 протягом трьох років з моменту вчинення кримінального правопорушення від слідства та суду не ухилялася та до кримінальної відповідальності протягом цього часу не притягалася.

Судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду обвинуваченій роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності, зокрема те, що наведена нею підстава є нереабілітуючою. На звільнення від кримінальної відповідальності із вказаної підстави та закриття кримінального провадження ОСОБА_8 погодилася.

З огляду на відсутність даних про ухилення від слідства та суду, про притягнення до кримінальної відповідальності, а також й будь-яких заперечень обвинуваченої проти звільнення від кримінальної відповідальності та закриття у зв`язку з цим кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, із скасуванням вироку суду та закриттям кримінального провадження щодо неї.

За таких обставин цивільний позов ОСОБА_9 підлягає залишенню без розгляду, речовий доказ:, - автомобіль «FIAT-UNO», номерний знак « НОМЕР_1 », - підлягає залишенню обвинуваченій.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - скасувати.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та кримінальне провадження закрити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишити без розгляду.

Речовий доказ: автомобіль «FIAT-UNO», номерний знак « НОМЕР_1 » залишити обвинуваченій.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4