Справа№ 953/3013/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001945 від 25.12.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою,розлученого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 27.05.2019 Дзержинським районним судом міста Харкова за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці, звільнений умовно-достроково 21.12.2021 з не відбутим строком 1 рік 3 місяці 26 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з 21:00 год. 24.12.2024 по 03:45 год. 25.12.2024, точний час не встановлений, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2, помітив припаркований на узбіччі автомобіль марки «Porsche Cayenne», р.н. НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого у ОСОБА_4 , виник прямий умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_6 № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжений, достовірно знаючи про його введення, діючи повторно, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою невстановленого предмету, від`єднав від корпусу вище вказаного автомобілю, тим самим викрав належне ОСОБА_5 майно: комплект автомобільних фар (2 штуки) «Porsche Cayenne» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , з VIN № НОМЕР_4 , вартістю 61820,64 гривень. Після чого заволодівши у такий спосіб чужим майном, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 61820,64 гривень.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, фактичні обставини кримінального правопорушення, яке інкримінується, зокрема, час, місце вчинення та його правову кваліфікацію, не оспорює. Пояснив, що дійсно в період часу з 21:00 год. 24.12.2024 по 03:45 год. 25.12.2024, точний час не пам`ятає, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 вчинив крадіжку комплекту автомобільних фар в кількості двох штук шляхом їх від`єднання від корпусу припаркованого автомобіля марки «Porsche Cayenne» за обставин, викладених вище у даному вироку. Вартість комплекту автомобільних фар не оспорює.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнає добровільно, без примусу. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги послідовність показань обвинуваченого про обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає ці показання достовірними.

Обвинувачений та сторона обвинувачення не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, наслідки, визначені ст. 349 КПК України, зрозумілі.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та місце слухання справи належним чином. Надала заяву, в якій просила здійснити розгляд справи за її відсутності, щодо розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України не заперечує.

З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч.3 ст.349 КПК України, за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів фактичних обставин справи, та обмежився допитом обвинуваченого, вивченням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та документів з процесуальних питань, оскільки показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Одночасно учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Судом не встановлено будь-яких обставин для перекваліфікації дій обвинуваченого, а так само обставин, які б виключали злочинність діяння, або були б підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст.50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженим та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до класифікації, визначеної ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України - є тяжким злочином.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий 27.05.2019 Дзержинським районним судом міста Харкова за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці, звільнений умовно-достроково 21.12.2021 з не відбутим строком 1 рік 3 місяці 26 днів; розлучений, має на утримані малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні осіб похилого віку чи непрацездатних осіб не має; є військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , за місцем проходження служби зарекомендував себе з позитивної сторони; має зареєстроване місце проживання; на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій, про що зазначено стороною обвинувачення в ході судового розгляду, виходячи з поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ч.1 ст.67 КК України, судом не встановлено.

Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, кількість епізодів злочинної діяльності- один епізод, вищезазначені дані щодо особи обвинуваченого, який є особою молодого віку, має стійкі соціальні зв`язки, є військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, раніше судимий, його поведінку до вчиненого кримінального правопорушення, наявності обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.

Суд вважає необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів призначити обвинуваченому покарання, передбачене санкцією ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з цим, за умов широкомасштабної збройної агресії Російської Федерації стосовно України та введеного воєнного стану, враховуючи зазначені відомості стосовно ОСОБА_4 , зокрема, що він є військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України та виявив намір продовжити проходження військової служби у подальшому, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, відсутність з боку потерпілої претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого , суд вважає наявними та достатніми підстави для застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України - звільнення від відбування покарання з випробовуванням при здійсненні контролю за поведінкою обвинуваченого у відповідності до ст. 76 КК України, та погоджується з позицією сторони обвинувачення про можливість застосування до обвинуваченого звільнення від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченим та відповідатиме суспільним інтересам та інтересам держави в умовах дії воєнного стану.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого судові витрати за проведення судової експертизи на користь держави.

Речові докази відсутні.

Під час досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. 100, 124, 174, 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного за даним вироком покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст.76 КК України нагляд за засудженим ОСОБА_4 як військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, на час проходження ним військової служби покласти на командира військової частини за місцем проходження військової служби ОСОБА_4 .

У разі звільнення з військової служби до завершення встановленого іспитового строку нагляд за засудженим ОСОБА_4 здійснювати уповноваженим органу з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 07.04.2025.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судові витрати за проведення транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-25/436-АВ від 15.01.2025 в сумі 1989,75 гривень, за проведення судово-дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/121-25/409-Д від 08.01.2025 в розмірі 3979,50 гривень, а всього стягнути 5969 (п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 25 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1