Справа № 638/5768/25
Провадження № 1-в/638/413/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_5 відповідно до статтей 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), частини другої статті 74 Кримінального кодексу України (далі - КК України), стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

02.04.2025 начальник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» звернувся до суду із клопотанням про приведення вироків від 07.02.2023 Словянського міськрайонного суду Донецької області та від 18.11.2021 Бердянського міськрайонного суду Запорізької області відносно ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ) у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», звільнивши ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком від 07 лютого 2023 року Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, з урахуванням ухвали від 15.05.2024 року Дзержинського районного суду міста Харкова, у зв`язку із усуненням кримінальної караності діяння та звільнивши ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком від 18 листопада 2021 року Бердянського міськрайонного суду Запорізької караності діяння.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Засуджений підтримав клопотання державної установи.

Представник державної установи у судове засідання не з`явився, надав матеріали особової справи засудженого.

Суд, заслухавши думку учасників, розглянувши матеріали клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_4 , встановив, що в державній установі «Олексіївська виправна колонія (N? 25)» відбуває покарання засуджений ОСОБА_4 , засуджений 07 лютого 2023 року Слов?янським міськрайонним судом Донецької області за частиною другою статті 185 КК України до 3 місяців арешту. На підставі частини четвертої статті 70 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 листопада 2021 року, з врахуванням вимог частини першої статті 72 КК України відповідно до яких 1 дню позбавлення волі відповідає 1 день арешту остаточно призначено 3 роки 8 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислюється з дня набрання вироком законної сили. Зараховано у строк відбування покарання за даним вироком відбуте покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 листопада 2021 року, а саме з 21 вересня 2021 року.

Ухвалою Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 26.04.2023 роз?яснено вирок Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 07.02.2023, а саме, вважати, що залік відбутого строку покарання за попереднім вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18.11.2021 необхідно зарахувати з 21.09.2021 по дату набуття вироком Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 07.02.2023 року законної сили, тоюто по 09.03.2023 включно.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 15.05.2024 вирок Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 07 лютого 2023 року приведено у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23.08.2023, Визначено ОСОБА_4 , покарання за вироком Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 07 лютого 2023 року за частиною другою статті 185 КК України у виді шести місяців пробаційного нагляду.

Відповідно до частини четвертої статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 листопада 2021 року, яким ОСОБА_4 призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з урахуванням положень пп. а-1) п. 1 ч. 1 статті 72 КК України, відповідно до якого одному дню позбавлення волі відповідають два дні пробаційного нагляду, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі. Початок строку: 10 березня 2023 року. Кінець строку: 24 травня 2025 року.

Відповідно до пункту 13, 14 частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до частини першої статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Європейський суд з прав людини вважає, що стаття 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 07 лютого 2023 року Слов?янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод: 03 березня 2021 року на суму 1 330 грн. 14 коп.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 18 листопада 2021 року Бердянського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, передбачене частиною другою статті 185 КК України, а саме 1 епізод: на початку травня 2021 року на суму 750 грн.; таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, передбачене частиною третьою статті 185 КК України, а саме 1 епізод: 23 серпня 2021 року на суму 1 421 грн. 20 коп.

Відповідно до положення статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності, правоохоронних органів» особа піддається адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу IV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Отже, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2021 становить 2 270 грн.

Таким чином, дії ОСОБА_4 за вироком Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 07 лютого 2023 року та за вироком від 18 листопада 2021 року Бердянського міськрайонного суду Запорізької області слід кваліфікувати за статтею 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як дрібне викрадення чужого майна.

Згідно із висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12 за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) вказала, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні статті 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом№3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком від 07 лютого 2023 року Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, з урахуванням ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 15 травня 2024 року, у зв`язку із усуненням кримінальної караності діяння та звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком від 18 листопада 2021 року Бердянського міськрайонного суду Запорізької області у зв`язку із усуненням кримінальної караності діяння.

Керуючись Законом України № 3886-IX від 18.07.2024, статтею 74 КК України, статтями 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_6 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком від 07 лютого 2023 року Слов?янського міськрайонного суду Донецької області, з урахуванням ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 15 травня 2024 року, у зв?язку із усуненням кримінальної караності діяння.

Звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком від 18 листопада 2021 року Бердянського міськрайонного суду Запорізької області у зв?язку із усуненням кримінальної караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів із дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1