КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/2585/2025 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання засудженої ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Деснянського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано частину невідбутого покарання за вироком Володарського районного суду Київської області від 14.06.2023 та остаточно за сукупністю вироків призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Строк покарання ухвалено рахувати з моменту затримання.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду від 08 липня 2024 року.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку обвинувачена обґрунтувала тим, що вона юридично не обізнана у зв`язку з чим була позбавлена можливості у повній мірі реалізувати право на оскарження вироку суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої на підтримку заявленого клопотання, пояснення прокурора, який заперечував щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 слід відмовити, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення (ч. 3 ст. 395 КПК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.117 КПК України пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України»).

Поновлення процесуального строку зі сплином значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

Колегія суддів звертає увагу на те, що обов`язок довести перед судом наявність певних обставин, які не дозволили своєчасно звернутися з апеляційною скаргою покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 в суді першої інстанції здійснювався з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, як це передбачено ст.318 КПК України.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва було проголошено 08 липня 2024 року, та, виходячи з вимог ч.3 ст.395 КПК України, останнім днем для подання обвинуваченою апеляційної скарги є 06 серпня 2024 року, проте апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_7 подана лише 14 листопада 2024 року.

При цьому, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що після проголошення вироку, головуючим суддею було роз`яснено обвинуваченій зміст вироку, порядок і строк його оскарження. В той же день, вирок суду першої інстанції вручено обвинуваченій ОСОБА_7 та прокурору, що підтверджується розпискою (а.с. 103).

Таким чином, обвинувачена була обізнана з порядком і строками оскарження вироку, отримала його копію, але своїм правом на оскарження у встановлений законом строк не скористалася.

Обставини, що з об`єктивних підстав унеможливили апеляційне оскарження вироку впродовж тривалого часу засуджена у клопотанні не навела.

З урахуванням наведеного, колегією суддів не встановлено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тому в силу ст.ст.117, 399 ч.3 п.4 КПК України в поновленні пропущеного строку слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 399, 405 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Відмовити засудженій ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Деснянського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Ухвалу може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ______________ ____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4