Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4365/24
Провадження № 1-в/553/533/2024
У Х В А Л А

Іменем України

18.12.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представник виправної колонії ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Полтаві клопотання виконуючого обов`язки керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.05.2021 року та вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.09.2021 року відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, народжений в м. Лубни Полтавської області, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений:

-18.05.2021 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.1, 3 ст. 185, ч.1 ст. 382 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до 4 років позбавлення волі. Згідно ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки;

-15.09.2021 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

в с т а н о в и в:

Виконуючий обов`язки керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави з клопотанням про приведення вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.05.2021 року та вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.09.2021 року відносно засудженого ОСОБА_5 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон №3886-ІХ).

Під час судового засідання прокурор підтримав клопотання та просив негайно звільнити засудженого ОСОБА_5 від покарання за ті кримінальні правопорушення, які після набрання чинності Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 вже не є кримінально караними діяннями.

Представник ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» та засуджений ОСОБА_5 клопотання прокурора підтримали та просили задовольнити.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши доводи клопотання, дослідивши додані матеріали, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.05.2021 року ОСОБА_5 засуджений:

-за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі;

-за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

-за ч.1 ст. 382 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначено покарання у виді позбавлення волі на

строк 4 роки.

Згідно ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки

Також, судом встановлено, що вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.09.2021 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.05.2021 року і за сукупністю вироків ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислюється з 07.12.2021 року.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн.

Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.05.2021 року ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України за епізодом від 04.11.2020, чим завдано матеріальної шкоди на суму 434,46 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2102 грн.), та за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, а саме: за епізодом від 30.11.2020, чим завдано матеріальної шкоди на суму 1996,67 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2102 грн.); за епізодом від 08.02.2021, чим завдано матеріальної шкоди на суму 960,00 грн.; за епізодом від 10.02.2021, чим завдано матеріальної шкоди на суму 320,00 грн.; за епізодом від 13.02.2021, чим завдано матеріальної шкоди на суму 278,40 грн.; за епізодом від 16.02.2021, чим завдано матеріальної шкоди на суму 327,45 грн.; за епізодом від 18.02.2021, чим завдано матеріальної шкоди на суму 324,50 грн.; за епізодом від 20.02.2021, чим завдано матеріальної шкоди на суму 328,04 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2270 грн.).

Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.09.2021 року ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, а саме: за епізодом від 04.06.2021, чим завдано матеріальної шкоди на суму 533,33 грн.; за епізодом від 09.06.2021, чим завдано матеріальної шкоди на суму 2163,06 грн, що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2270 грн.).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином, кримінальні правопорушення, за вчинення яких ОСОБА_5 був засуджений вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.05.2021 року за ч.1 та ч. 3 ст. 185 КК України та вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.09.2021 року за ч.2 ст. 185 КК України, наразі не можуть вважатися кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_5 , усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_5 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.05.2021 року за ч.1 та ч. 3 ст. 185 КК України та вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.09.2021 року за ч.2 ст. 185 КК України.

Разом із цим, вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.05.2021 року ОСОБА_5 було засуджено за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, яке на даний час залишається кримінально-караними діянням.

З огляду на викладене, за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.05.2021 року ОСОБА_5 вважається засудженим за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання виконуючого обов`язки керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.05.2021 року за ч.1 та ч. 3 ст. 185 КК України та вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.09.2021 року за ч.2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке особа засуджена.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.05.2021 року за ч. 1 ст. 382 КК України, до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільненим від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки, з покладенням, відповідно до ст. 76 КК України наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України негайно звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з державної установи «Полтавська виправна колонія (№64).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Полтави, а засудженим протягом того ж строку з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1