Справа № 735/311/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/166/25
Категорія - арешт майна. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

27 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

Розглянула у письмовому провадженні в м. Чернігові судове провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Коропського районного суду Чернігівської області від 10 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 та накладений арешт на металевий причіп з прикріплювальним елементом, без номерного знаку, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_7 , з метою збереження речового доказу, поклавши обмеження у вигляді заборони відчуження та розпорядження вищевказаним майном, передавши його на зберігання фактичному користувачу, а також накладений арешт на 3 колоди деревини породи «вільха», діаметром 35 см., 25 см. та 24 см., з метою збереження речового доказу, поклавши обмеження у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування переліченим майном, які передані на зберігання до ВП № 1 Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя вказав на те, що викладені у клопотанні доводи про необхідність накладення арешту на зазначене у клопотанні майно є обґрунтованими та підлягають задоволенню з метою збереження речових доказів. Однак, слідчий суддя вважав, що причеп без номера може бути переданий на зберігання фактичному користувачу із забороною його відчуження, що буде достатнім на даному етапі досудового розслідування.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, як незаконну, за результатами апеляційного розгляду постановити нову, якою застосувати у кримінальному провадженні №0000044 від 01 березня 2025 року захід забезпечення у вигляді арешту майна, з метою збереження речового доказу, який накласти на металевий причіп без номерного знаку, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , з трьома колодами деревини породи вільха, діаметром 35 см, 25 см. та 24 см, поклавши обмеження у вигляді заборони, розпорядження та користування вищевказаним майном.

Аргументує тим, що в ході досудового розслідування було встановлено, що загиблий ОСОБА_9 перебував на вказаному причепі, на який у свою чергу здійснювалося навантаження деревини за допомогою трактора, і в подальшому під час навантаження деревини одна з колод впала на груди ОСОБА_9 , в результаті чого останній помер.

Отже, на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, не встановлено всіх обставин смерті ОСОБА_9 , у зв`язку з чим, з метою проведення слідчих експериментів та експертиз у кримінальному провадженні виникла необхідність саме у накладенні арешту на вказане у клопотанні майно, яке полягає у забороні відчуження, розпорядження та користування таким майном.

Прокурор вважає, що користування (використання) вказаним металевим причепом ОСОБА_7 або іншими особами, може призвести до настання негативних наслідків, які полягають у приведення його до непридатного до використання стану, його псування, перетворення, знищення або продажу іншим особам, що в свою чергу перешкоджає або може у подальшому перешкодити вирішенню завдань кримінального провадження, встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, внаслідок яких настала смерть ОСОБА_9 .

Більш того, під час розгляду клопотання ОСОБА_7 не надано будь-яких документів, що підтверджують його власність на вказаний металевий причіп без номерного знаку, що в разі не накладення арешту із забороною користування, відчуження та розпорядження таким майном, призведе до його приховування, знищення, псування чи перетворення.

На думку прокурора, єдиним ефективним у даному випадку збереженням речових доказів є встановлення обмежень у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування таким майном. Незастосування арешту на вказане майно може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити збереженню речових доказів.

Прокурор, який подавав апеляційну скаргу, про проведення апеляційного розгляду за його участю не просив. Був повідомлений про день і час розгляду на електронну пошту 21 березня 2025 року, заяв про перенесення розгляду не подавав, а тому наявні підстави для розгляду його апеляційної скарги в письмовому провадженні.

Як убачається з матеріалів судової справи, у провадженні слідчого відділення ВП № 1 Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044 від 01 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28 лютого 2025 року до чергової частини ВП № 1 Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , з власної необережності отримав тілесні ушкодження при завантаженні дров, що призвели до його смерті.

01 березня 2025 року за даним фактом органом досудового розслідування внесені відомості до ЄРДР за № 0000044 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 115 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що завантаження дров відбувалося за допомогою трактора з під`єднаним металевим підіймачем на металевий причіп без номеру з прикріплювальним елементом.

05 березня 2025 року, з метою виявлення і фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, слідчим СВ ВП № 1 Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 був проведений огляд місця події - ділянки місцевості, що розміщена в АДРЕСА_1 , що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_8 , мешканця вказаного домогосподарства.

У ході огляду вказаної ділянки було виявлено та вилучено металевий причеп без номера з прикріплювальним елементом, який знаходиться у користуванні ОСОБА_7 , з трьома колодами деревини породи «вільха», діаметром 35 см, 25 см та 24 см.

Постановою слідчого від 05 березня 2025 року цей причеп з трьома колодами деревини породи «вільха», діаметром 35 см, 25 см та 24 см, були визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, які було поміщено на територію ВП № 1 Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області.

Згідно положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З досліджених матеріалів убачається, що металевий причеп перебував на місці події, саме на нього здійснювалося навантаження деревини за допомогою трактора з під`єднаним металевим підіймачем, саме на ньому перебував загиблий ОСОБА_9 , отже, вірним є твердження про те, що вказаний причеп може містити на собі сліди кримінального правопорушення та бути використаний в якості доказу у кримінальному провадженні.

Разом з тим, вказаний причеп не є та не може бути знаряддям злочину, при тому, що протоколом огляду місця події всі можливі сліди, які були виявлені на вказаному причепі були зафіксовані, а отже, можуть бути використані як докази в рамках кримінального провадження.

Більш того, на користувача майном покладена заборона у відчуженні та розпорядженні вказаним причепом, тому є безпідставним твердження прокурора про продаж причепа третім особам.

Отже, наведеним рішенням слідчого судді фактичний користувач причепом ОСОБА_7 позбавлений права вирішувати долю належного йому майна шляхом зміни його власника.

Передання причепа на відповідальне зберігання його фактичному користувачу та надання дозволу ним користуватися, не позбавляє слідчого права звернутися до ОСОБА_7 у разі виникнення необхідності надати причеп для проведення з причепом слідчих дій, як і не позбавляє користувача обов`язку за першою вимогою надати причеп на клопотання слідчого.

Надання дозволу власнику на використання причепу не свідчить про те, що в результаті такого використання причеп буде приведений до непридатного стану, зіпсований чи перетворений, як про це необґрунтовано заявляє прокурор у своєму клопотанні.

Прокурором не надано доказів того, що користувач причепу є злісним порушником чинного законодавства та при будь-які можливості порушить визначені законодавцем обмеження. При цьому колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що події відбувались 28 лютого 2025 року, відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2025 року, а огляд місця події відбувався лише 05 березня 2025 року, тобто через тиждень після того, як при завантаженні на ОСОБА_9 впала колода деревини. Увесь цей час причеп та завантажені на нього колоди деревини перебували на місці події, що спростовує доводи прокурора про знищення, спотворення речового доказу його користувачем.

Більш того, колегія суддів приймає до уваги, що події відбувалися в сільській місцевості, де чи не єдиним джерелом доходу та існування родин є оброблення земельних ділянок. Отже, слідчий суддя вірно прийняв до уваги пояснення користувача причепом ОСОБА_7 про те, що цей причеп є єдиним джерелом існування його родини, адже саме за його допомогою він обробляє земельні ділянки.

Слідчий суддя не вправі настільки обмежувати права особи на володіння майном, щоб позбавити цю особу джерел до існування, як і прокурор не вправі цього вимагати без належних доказів того, що інші заборони будуть не дієвими у даному провадженні.

Вказуючи на те, що ОСОБА_7 не було надано документів на підтвердження права на володіння причепом, прокурор залишив поза увагою, що право власності на даний причеп не зареєстроване, причеп металевий, без номера , а за ОСОБА_7 констатоване лише його право на користування цим причепом, але не право його власності.

Факт користування причепом саме ОСОБА_7 прокурором не заперечується.

Отже, надані органом досудового розслідування матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту, проте не потребують такого надмірного втручання у права та інтереси користувача майном, як просив слідчий та просить прокурор в апеляційній скарзі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-406, 407, 422, 422 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коропського районного суду Чернігівської області від 10 березня 2025 року про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044 від 01 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, без змін.

Ухвала є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4