КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4255/24
Провадження № 1-кп/552/398/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2025 Київський районний суд м. Полтави у складi:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарi ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні ум. Полтава кримінальне провадження №0000503 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні сина 2011 року народження, перебуваючого на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , проходячи військову службу у військовому званні «солдат», будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, на особливий період, перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , самовільно вибув з військової частини та 10.05.2024 близько 21 години, перебуваючи біля гаражу № НОМЕР_3 в гаражному кооперативі «Гайок», розташованому по вулиці Чумацький Шлях у м. Полтаві, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки, умисно наніс ОСОБА_5 , 1991 року народження, один удар лівою рукою зігнутою у кулак в нижню частину обличчя, а саме щелепу з правого боку, спричинивши ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому тіла нижньої щелепи справа зі зміщенням, перелому та підвивиху правого суглобового, відростка, зі зміщенням, з забоєм, гематомою м`яких тканин щелепної та підщелепної ділянок справа, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 472 від 21.06.2024, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та розповів, що дійсно 10.05.2024 близько 21 години, перебуваючи у зазначеному вище гаражі, між ним та потерпілим виникло непорозуміння з приводу ремонту автомобіля. У ході сварки він не стримався та наніс один удар кулаком по обличчю потерпілому ОСОБА_5 . Він телефонував потерпілому та вибачався за вчинене. Розкаюється у вчиненому. На даний час він проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 . Просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду кримінального правопорушення, до суду не з`явився про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання винного є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання винного відсутні.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Враховуючи наявності пом`якшуючих вину обвинуваченого обставин, того, що останній на даний час проходить військову службу у ЗСУ, має молодий вік, а також з врахуванням конкретних обставин справи, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 є мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч. 1 ст. 122 КК України.

Крім того, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання один рік позбавлення волі.

На пiдставi ст. 75 КК України звiльнити ОСОБА_4 призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього вироком суду обов`язки.

Зобов`язати ОСОБА_4 з`явитися для реєстрації до органи з питань пробації, а у разі перебування на військовій службі до командира військової частини за місцем проходження служби, та протягом іспитового строку повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляцiйного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1