Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/4794/20
У Х В А Л А

про розшук та дозвіл на затримання

21 січня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у закритому підготовчому судовому засіданні, клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою, а також про дозвіл на затримання з метою приводу, у кримінальному провадженні № 0002250, яке внесене до ЄРДР 08 серпня 2019 року, стосовно ОСОБА_5 , за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно із вищезазначеними клопотаннями, прокурор ОСОБА_4 просила:

- застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, із можливістю внести заставу в розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб;

- надати дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою;

- у разі встановлення місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_5 попередити її та упродовж 36 (тридцяти шести) годин, з моменту затримання, доставити останнього до суду.

Заявлені вимоги, прокурор ОСОБА_4 мотивувала тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України.

Про обвинуваченого ОСОБА_5 відомо, що він неодружений, непрацевлаштований, раніше не судимий, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із систематичними неявками, обвинувачений ОСОБА_5 оголошувався в розшук.

Як завершився розшук і місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_5 було встановленим, він повторно не з`явився в судове засідання, а застосований привід результату не дав.

Така поведінка унеможливлює розгляд кримінального провадження в розумні строки, а тому лише взяття під варту обвинуваченого ОСОБА_5 забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та дозволить суду ухвалити кінцеве рішення у справі.

Прокурор ОСОБА_4 вважала, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, оскільки він змінив адресу проживання та номер мобільного телефону, які не надав, ані суду, ані прокурору для зв`язку з ним, систематично ігнорував виклики до суду.

Отож, враховуючи відомості про обвинуваченого ОСОБА_5 , вагомість установленого ризику, лише тримання під вартою є необхідним і достатнім для забезпечення виконання останнім процесуальних обов`язків.

Зважаючи на відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його моральний стан та соціальні зв`язки, такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання, не здатен забезпечити дієвість кримінального провадження та запобігти ризику переховування від суду.

Особисту поруку неможливо застосувати, з огляду на відсутність осіб, які могли би заслуговувати на довіру та зможуть взяти на себе зобов`язання про те, що обвинувачений ОСОБА_5 виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Домашній арешт у випадку обвинуваченого ОСОБА_5 не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків, з огляду на наявність високого ступеню ризику переховування від суду.

З метою розгляду клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу - тримання під вартою є необхідність у наданні дозволу на затримання, оскільки останній ухиляється від суду, його місцезнаходження не встановлене.

У ході розгляду поданих клопотань, прокурор ОСОБА_3 підтримала їх, за підстав та обставин наведених у них.

Суд заслухавши прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, дійшов до висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою, підлягає залишенню без розгляду, а про дозвіл на затримання з метою приводу - задоволенню.

Із обвинувального акту встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, а також за ч. 2 ст. 309 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 187 КПК України, якщо слідчий, прокурор подав разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, слідчий суддя, суд приймає рішення згідно зі статтею 189 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 189 КПК України, при вирішенні питання про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу, прокурор має довести, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Отже, суд може надати дозвіл на затримання обвинуваченого, у разі, якщо разом з цим клопотанням подане інше, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; є підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою; обвинувачений переховується від суду або обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, вчинить дії зазначені у ст. 177 КПК України.

Застосовуючи вказані норми, суд зазначає, що прокурором подане клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суду доведено, що є підстави вважати, що до обвинуваченого ОСОБА_5 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Суд не надає оцінку обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, адже це можливо тільки після завершення судового розгляду і на основі оцінки усіх досліджених доказів.

Це відповідає, як внутрішньому законодавству, так і практиці Європейського суду з прав людини, за якою принцип презумпції невинуватості, закріплений у пункті 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, буде порушено, якщо судове рішення або по суті твердження представника держави щодо обвинуваченого у вчиненні злочину відображає думку, що він є винним, тоді як його вину ще не доведено відповідно до закону. За відсутності формального висновку цього достатньо для припущення, що суд або відповідна посадова особа вважає обвинуваченого винним, і передчасне висловлення такої думки судом неодмінно порушить принцип презумпції невинуватості. Однак слід розрізняти твердження, які відображають думку про винуватість особи, та твердження, які просто описують «стан перебування під підозрою». Перші порушують презумпцію невинуватості, тоді як другі розглядаються як беззаперечні у різних ситуаціях, розглянутих Судом (пар. 136 рішення ЄСПЛ у справі «Грибник проти України» за заявою № 58444/15, від 17 вересня 2020 року).

Як установлено судом, прокурор необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивував наявністю ризику переховування від суду, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 переховуватиметься від суду.

Згідно з санкцією ч. 2 ст. 309 КК України, передбачене покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років.

Своєю за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України санкція передбачає покарання у виді пробаційного нагляду на строк від трьох до п`яти років або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Отже, обвинуваченому ОСОБА_5 загрожує покарання у тому числі, у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що таке покарання є суттєвим мотивом, щоб обвинувачений вчиняв спроби переховуватися від суду.

У ході судового провадження установлено, що цей ризик є реальним, оскільки в усі призначені підготовчі засідання обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився, за вказаними ним номером телефону та адресою проживання судові виклики не отримує.

Більше того, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 привід результату не дав.

Отже, зазначена сукупність обставин, переконливо свідчить, що обвинувачений ОСОБА_5 переховується від суду та може продовжувати таку поведінку.

З огляду на процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 , який станом свого провадження не цікавився, про зміну місця свого проживання чи контактних даних не повідомляв, в підготовчі судові засідання не з`являється, суд оцінює ступінь ризику переховування від суду, як високий.

Отже, суд погоджується, що до обвинуваченого ОСОБА_5 має бути застосований запобіжний захід.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Отож, до обвинуваченого ОСОБА_5 можливо застосувати запобіжний захід - тримання під вартою, у разі, якщо прокурор доведе, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти установленому ризику визначеному п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що вказані обставини, прокурором доведені, адже особисте зобов`язання чи домашній арешт не зможуть запобігти можливості обвинуваченого ОСОБА_5 переховуватися від суду, тому що він уже тривалий час переховується від суду.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про наявність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу - тримання під вартою.

Суд вважає, що матеріали справи підтверджують факт ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, оскільки він за місцем проживання відсутній, про зміну місця проживання чи контактних даних не повідомляв.

За таких обставин, відповідно до ст. 189 КПК України, суд надає дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою приводу, для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, суд зазначає, що згідно із ст. 186 КПК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Отже, розгляд клопотання, про застосування запобіжного заходу, без участі обвинуваченого не передбачений.

Згідно зі ч. 3 ст. 190 КПК України, ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, а обвинуваченого до суду, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора; відкликання ухвали прокурором.

Отже, ухвала суду про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого має обмежений строк дії, який перевищує строк розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке без участі обвинуваченого не розглядається.

У зв`язку із цим, підстав для розгляду питання щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає і його належить залишити без розгляду.

Водночас, на підставі ст. 335 КПК України, суд оголошує обвинуваченого ОСОБА_5 в розшук та зупиняє провадження до його завершення.

Керуючись ст. 189-191, 331, 335, 392-395, 532 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою, - залишити без розгляду.

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про дозвіл на затримання з метою приводу, - задовольнити.

Надати особі, якій законом надане право здійснювати затримання, дозвіл на затримання ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Південноукраїнськ, Миколаївська область, громадянина України, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ), з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Затримана особа не пізніше 36 (тридцяти шести) годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до приміщення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, за адресою: 09107, Київська область, м. Біла Церква, вул. П.Скоропадського, 4-А.

Про затримання ОСОБА_5 повідомити прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області за номером телефону: +38 .

Кримінальне провадження № 0002250, яке внесене до ЄРДР 08 серпня 2019 року, стосовно ОСОБА_5 , за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, - зупинити до завершення розшуку.

Проведення розшуку доручити Білоцерківському районному управлінню поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, а організацію - прокурору Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 .

Згідно із ч. 5 ст. 191 КПК України, службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали.

Наданий дозвіл на затримання чинний протягом 6 (шести) місяців, з дня постановлення ухвали.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала втрачає силу з моменту: приводу обвинуваченого до суду, або закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або добровільного з`явлення обвинуваченого до суду.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1