№ 1-кп/204/640/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001305 від 24.11.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Біла Церка, Київська область, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, маючого на утриманні малолітню доньку 2015 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 25 грудня 2014 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном на 3 роки;

- 15 квітня 2016 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. Відповідно ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 місяців, призначеного за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.12.2014 року, остаточно визначивши покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. Звільненого 23 березня 2018 року з П`ятихатської ВК Дніпропетровської області №122 по відбуттю строку покарання;

- 07 квітня 2021 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

- 07 жовтня 2021 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі.На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.04.2021 року, та остаточно визначено покарання у вигляді двох років та одного місяця позбавлення волі, звільненого 13.10.2023 року з Синельниківської ВК№94 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ч. 186 КК України,-

встановив:

Указом Президента України № 66/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, на всій території України введено військовий стан та впроваджено визначені ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» заходи правового режиму воєнного стану.Указом Президента України від 08 листопада 2023 року № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 743/2023 від. 06.11.2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 строком на 90 діб.

ОСОБА_5 , достовірно обізнаний про Укази президента України про введення та продовження воєнного стану в Україні, будучи раніше неодноразово засудженим, за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, маючи не погашену у встановленому законом порядку судимість, повторно став на шлях вчинення кримінального правопорушення проти власності та в листопаді 2023 року вчинив нове умисне тяжке корисливе кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_5 , 24 листопада 2023 року близько 09 год. 40 хв., перебуваючи разом з малознайомим йому потерпілим ОСОБА_7 , біля буд. 32А по проспекту Богдана Хмельницького у м. Дніпро, де ОСОБА_5 , побачив в руках потерпілого ОСОБА_7 , мобільний телефон марки «Redmi», моделі « 9C NFC» сірого кольору, Midnight Gray, об`ємом пам`яті 3 GD RAM 64 GB ROM, imei : 1: НОМЕР_1 , 2: НОМЕР_2 , з сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_3 , який визначив як об`єкт свого злочинного посягання. Знаходячись у тому ж місці , в той же час, ОСОБА_5 реалізуючи злочинний умисел спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, що вчинено в умовах воєнного стану, діючи умисно, з метою наживи, шляхом ривку з рук потерпілого, відкрито викрав чуже майно, що належить потерпілому ОСОБА_7 , а саме - мобільний телефон марки «Redmi», моделі « 9C NFC» сірого кольору, Midnight Gray, об`ємом пам`яті 3 GD RAM 64 GB ROM, imei : 1: НОМЕР_1 , 2: НОМЕР_2 , з сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_3 , вартість якого відповідно до висновку №5186 від 29.11.2023, станом на 24.11.2023 становить 4002, 77 грн. Після чого, ОСОБА_5 , з відкрито викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 4002, 77 грн. та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч. 4 ст.186 КК України.

05 грудня 2024 року між прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 , з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_8 , за добровільної згоди потерпілого ОСОБА_7 , укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до даної угоди, обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення в обсязі підозри та висунутого йому обвинувачення. В угоді визначені істотні для кримінального провадження обставини: ОСОБА_5 визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі підозри та висунутого йому обвинувачення, щиро розкаявся у скоєному ним кримінальному правопорушенні, не чинив перешкод у проведенні слідчих та процесуальних дій під час проведення досудового розслідування; внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 не було завдано значної шкоди суспільним інтересам чи інтересам конкретних осіб; існує суспільний інтерес в забезпеченні як найшвидшого судового вирішення даного кримінального провадження, оскільки згідно положення ст. 2 КПК України щодо швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, що за вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді семи років позбавлення волі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що він цілком розуміє характер пред`явленого йому обвинувачення за ч.4 ст.186 КК України та його тяжкість, у вчиненому розкаюється. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, просила її затвердити.

Прокурор в судовому засіданні просила затвердити угоду.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що наслідки укладання угоди йому роз`ясненні і цілком зрозумілі, на укладання угоди про визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_5 , згоден. До обвинувального акту також долучена заява потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до якої він надав згоду прокурору укласти угоду про визнання винуватості між ним та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши учасників судового провадження, вивчивши надані матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, ч.4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджені прокурором та обвинуваченим вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконався що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчинені якого його обвинувачують, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників судового засідання та роз`яснивши обвинуваченому обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд доходить висновку, що угода про визнання винуватості укладена між прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 , з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_8 , від 05 грудня 2024 року, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_5 діяння та його винуватість повністю доведені і вірно кваліфіковане органом досудового розслідування за ч.4 ст. 186 КК України.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, має не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття. Обставин, яі обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_5 , узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді семи років позбавлення волі. Зазначене покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених п.п.1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

З урахування вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Судом встановлено, що 24 листопада 2023 року ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст.208 КПК України, ухвалою Красногвардійського районого суду м.Дніпропетровська від 27 листопада 2023 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого фактичну вартість проведення судової експертизи, згідно наданого звіту.

Цивільний позов не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 371-374, 475, 476 КПК України, суд,-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , від 05 грудня 2024 року.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді семи років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту фактичного затримання - з 24 листопада 2023 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою.

Речові докази: аудиозапис з номеру мобільного телефону НОМЕР_4 , який було здійснено 24.11.2023 року, записаний на DVD диск, відео файли, які містять дані про обставини вчинення кримінального правопорушення від 24.11.2023 року, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0001305 - залишити в матеріалах кримінального провадження №0001305; чорну сумку «бананка» в якій знаходиться мобільний телефон чорного кольору, чохол чорного кольору, ліхтарик, які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів ВП№6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція №4119)- знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави фактичну вартість проведення експертизи №5186 від 29.11.2023 року, у розмірі 200 грн.00 коп.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її після подачі до суду відповідної заяви.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1