Справа № 362/2405/25
Провадження № 1-кп/362/487/25
ВИРОК

Іменем України

08.04.2025 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000231 від 02.04.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Барахти Васильківського району Київської області, українець, громадянин України, освіта середня, неодружений, не працює, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , раніше судимий 10.07.2023 вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, від відбування якого звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки; 17.02.2025 вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 122, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до ч. 3 ст. 381 КПК України, дане провадження щодо кримінального проступку здійснено згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими КПК України з урахуванням положень § 1 Глави 30 Розділу IV КПК України.

23.03.2025 близько 00:39 год. ОСОБА_3 перебував поряд з магазином «ТОР маркет», який розташований за адресою: Київська область. Обухівський район, м. Васильків, вул. Гетьмана Сагайдачного, 32-А. та у нього виник прямий умисел, направлений на незаконне проникнення у приміщення вищевказаного магазину «ТОР маркет». Далі, ОСОБА_3 , порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, де зазначено, що кожному гарантується недоторканість житла, а також іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку, не інакше як за вмотивованим рішенням суду, а також вимог ст. 12 «Загальної декларації прав людини» ст. 8 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, діючи з прямим умислом, з мотивів неповаги до права особи на недоторканість іншого володіння особи, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, всупереч волі власника та без його на те дозволу, поштовхом рук відчинив металопластикові вхідні двері до магазину «ТОР маркет», який відповідно до ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами від 20.09.2024 виданого Головним управлінням ДПС у Київській області належить ФОП ОСОБА_4 , ти самим проникнувши у приміщення вказаного магазину.

Зазначені обставини встановлені органом досудового розслідування і викладені в обвинувальному акті, що підписано прокурором, який звернувся до суду з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні, не оспорюються обвинуваченим, про що ним подана відповідна заява за участю захисника.

Із заяви обвинуваченого ОСОБА_3 вбачається, що він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, а саме в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи.

Також у вказаній заяві, що підписана у присутності захисника ОСОБА_5 , зазначено, що обвинувачений ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, згідний на розгляд обвинувального акту за його відсутності, а також те, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, обвинувачений не заперечує щодо розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, у відповідності до ч. 2 ст. 382 КПК України суд розглядає обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Таким чином дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України є кримінальним проступком, на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, з посередніми характеристиками за місцем проживання, раніше неодноразово судимий.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 був засуджений 17.02.2025 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до зазначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.07.2023 та за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого проступку, особи обвинуваченого, наявності обставини, яка пом`якшує покарання, відсутності обставин, які його обтяжують, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на фактичні обставини скоєного правопорушення, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі, як достатнє для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню кримінальних правопорушень, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень. Суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Положення вказаної норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 71 КК, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, зважаючи на те, що дане кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_3 після постановлення вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2025, але до повного відбуття ним покарання, тому остаточне покарання йому слід призначати за сукупністю вироків згідно правил, передбачених ст. 71 КК України, з урахуванням вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2025.

Підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 302, 369-371, 373- 374, 381-382, 394 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 один рік.

На підставі ст. 71, 72 КК України до покарання призначеного цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2025 та визначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 8 (вісім) місяців.

Початком строку відбування покарання ОСОБА_3 за цим вироком вважати дату його фактичного затримання у порядку виконання цього вироку суду.

Речовий доказ після набрання вироком законної сили, оптичний-дик «СD-R, марки «hp» об`ємом 700 Mb/80 min., який знаходяться при матеріалах кримінального провадження, - залишити там же

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області, окрім оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1