Справа №950/2505/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/333/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

Іменем України

26 березня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 950/2505/23 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 08.04.2024, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лебедин Сумської області, мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

установила:

У поданих апеляційних скаргах:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_12 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 виправдати у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, оскільки суду не надано належних, достовірних, допустимих і достатніх доказів його вини. Крім того, суд не перевірив чи були внесені відомості до ЄРДР, а також не дослідив постанови про призначення слідчих і прокурорів;

- обвинувачений ОСОБА_13 просить скасувати вирок суду, оскільки він не вчиняв злочину, протокол впізнання за участю потерпілої є недопустимим доказом.

Вироком Лебединського районного суду Сумської області від 08.04.2024 ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК, і йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави 490,35 грн витрат за проведення експертизи.

Згідно вироку, ОСОБА_10 25.02.2021 о 10:30 проник до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де, діючи повторно, відкрито викрав належні потерпілій ОСОБА_14 золоті вироби на загальну суму 32207,95 грн.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 , які підтримали апеляційні скарги, доводи прокурора ОСОБА_9 , які заперечили проти апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Розглянувши кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 за пред`явленим йому обвинуваченням, суд першої інстанції визнав доведеним та кваліфікував дії останнього як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з проникнення у житло та вчинене повторно (ч. 3 ст. 186 КК).

Такі висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 відповідають матеріалам кримінального провадження, є вмотивованими та ґрунтуються на досліджених у суді першої інстанції доказах, а саме:

- показання потерпілої ОСОБА_15 , згідно яких у день події за місцем свого проживання вона почула шум біля вхідних дверей. Відкривши двері, вона побачила молодого чоловіка, який її штовхнув і вона впала. Із шухляди чоловік забрав золоті прикраси і долари, після чого вибіг. Повідомила, що це був саме ОСОБА_10 ;

- протокол слідчого експерименту від 12.03.2021, з якого встановлено, що свідок ОСОБА_16 розповів та на місці вказав на господарство за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає його знайомий ОСОБА_17 разом з матір`ю ОСОБА_14 та бабусею, про яке він розповів ОСОБА_10 та ОСОБА_18 . Також біля магазину «Орбіта» по вул. Т. Шевченка м. Лебедин вказав на місце, де він спостерігав за ОСОБА_14 в період часу з 10 до 11 год. 25.02.2021;

- протокол огляду місця події від 25.02.2021 та відеозапис до нього;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.03.2021, згідно якого потерпіла ОСОБА_15 заявила, що на фотознімку № 3 вона впізнала особу молодого хлопця ( ОСОБА_10 ), який 25.02.2021 відкрито заволодів золотими виробами;

- протокол слідчого експерименту від 23.04.2021 та відеозапис до нього, згідно якого потерпіла ОСОБА_15 продемонструвала як 25.02.2021 невідома особа чоловічої статі вчинила відкрите викрадення майна з будинку по АДРЕСА_2 ;

- висновок судово-психіатричного експерта № 475 від 07.08.2023, згідно якого на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 виявляв ознаки інфантильного розладу особистості, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує;

- висновок експерта № СЕ-19/119-21/2643-ТВ від 04.03.2021, згідно якого ринкова вартість викраденого майна на момент вчинення кримінального правопорушення могла складати 32207,95 грн, а також інші наведені у вироку докази.

Оцінивши всі зібрані докази відповідно ст. 94 КПК з точки зору їх належності, достовірності й допустимості, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції, здійснивши судовий розгляд у межах пред`явленого обвинувачення, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Що стосується доводів апеляційних скарг про недостовірність показань потерпілої ОСОБА_15 , то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки остання була допитана судом першої інстанції згідно встановленого порядку, а також попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Жодних показань чи документів, які б підтверджували репутацію потерпілої, зокрема, щодо її засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність, стороною захисту не надано, тому підстав не довіряти показанням потерпілої не встановлено.

Про достовірність показань потерпілої також вказує її послідовна позиція щодо обставин злочину на всіх стадіях кримінального провадження, під час яких потерпіла прямо вказувала на ОСОБА_10 як на особу, яка вчинила відносно неї злочин.

Сукупність всіх обставин у цій справі виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що ОСОБА_10 вчинив відкрите викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, що вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих доказів, оскільки версія сторони обвинувачення пояснює всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події.

Наявності таких обставин, яким версія сторони обвинувачення не змогла надати розумного пояснення або які б свідчили про можливість іншої версії події, не встановлено. Будь-який обґрунтований сумнів спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія події, яка дає підстави для висновку про те, що мало місце кримінальне правопорушення і воно було вчинено ОСОБА_10 .

Судом першої інстанції обгрунтовано залишені без задоволення доводи сторони захисту про те, що протокол пред`явлення особи для впізнання від 03.03.2021 за участю потерпілої ОСОБА_15 проведений з порушенням КПК, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Так, перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий попередньо з`ясував у потерпілої, чи може вона впізнати особу, про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу. Потерпіла повідомила, що за зовнішніми ознаками вона може впізнати особу, яка 25.02.2021 відкрито заволоділа майном. Пред`явлений потерпілій фотознімок обвинуваченого та інші три фотознімки не мали таких різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, які б суттєво впливали на сприйняття зображення. При цьому матеріали кримінального провадження не містять даних, що працівники поліції безпосередньо перед проведенням слідчої дії показували потерпілій фотознімок обвинуваченого. Слідча дія проведена за участю двох понятих. Протокол підписаний всіма учасниками слідчої дії. Зауваження та доповнення були відсутні.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказана слідча дія проведена з дотриманням вимог ст. 228 КПК, а зміст протоколу відповідає вимогам ст. 104-106 КПК. При цьому, як зазначено вище, допитана у суді першої інстанції потерпіла прямо вказала на обвинуваченого як на особу, яка вчинила злочин.

Також не заслуговують на увагу твердження апеляційної скарги захисника в тій частині, що слідчий експеримент за участю потерпілої проведений формально та з порушеннями ст. 240 КПК, оскільки у цьому кримінальному провадженні існують достатні підстави для висновку про те, вказаний доказ відповідає вимогам закону, зокрема ст. 104, 105 КПК, а сама слідча дія проведена за правилами, передбаченими ст. 240 КПК (відтворені дії, обстановка та обставини події тощо). Вказана слідча дія проведена за участю понятих. До всіх учасників слідчої дії були доведені їх права та обов`язки. Будь-яких зауважень чи клопотань щодо проведення слідчого експерименту від учасників цієї слідчої дії не надходило. Істотних порушень прав і свобод людини під час отримання цього доказу не встановлено.

З аналогічних підстав є неприйнятними доводи апеляційної скарги захисника щодо недопустимості як доказу протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_16 . Крім того, не відтворення під час слідчого експерименту саме тієї обстановки та обставин події кримінального правопорушення, про які вказує захисник, не може, в цьому випадку, якимось чином вказувати на необ`єктивність чи неповному досудового розслідування, так як прийняття відповідного рішення щодо необхідності проведення тієї чи іншої слідчої дії, в тому числі її обсягу, відноситься виключно до компетенції конкретного слідчого, що здійснює досудове розслідування, та який діючи в межах кримінального процесуального законодавства досліджує обставини, що мають суттєве значення для кримінального провадження, надає їм належну правову оцінку та забезпечує прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (дискреційні повноваження слідчого).

Що стосується тверджень апеляційної скарги про відсутність підписів понятих на додатку (фототаблиці) до протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_16 , то вони є безпідставними, так як за змістом ч. 3 ст. 105 КПК додатки до протоколів повинні бути засвідчені саме тими особами, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків. У даному випадку фототаблиця до вказаного протоколу слідчого експерименту підписана слідчим, який її склав, а жодних підстав вважати, що у виготовленні цього додатку участь брали також і поняті, не встановлено. Варто зазначити, що під час проведення слідчої дії застосовувався технічний засіб фіксації (цифровий фотоапарат), а складений у результаті протокол містить підписи всіх учасників.

Не можуть бути прийнятими до уваги і доводи апеляційної скарги про недопустимість як доказу висновку судової товарознавчої експертизи від 04.03.2021 через те, що він містить припущення, а об`єкти дослідження не були надані експерту.

Згідно з п. 3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень від 08.10.1998 № 53/5, коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта (крім об`єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам для проведення відповідних експертиз.

Висновок судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-21/2643-ТВ від 04.03.2021 виконано судовим експертом, який має відповідну кваліфікацію з правом проведення товарознавчої експертизи. Експерт, відповідно ст. 70, ч. 2 ст. 102 КПК та ст. 384, 385 КК, був попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експертиза проводилася згідно постанови про призначення судової товарознавчої експертизи і вартість майна, зазначеного в постанові, експертом визначалася загальноприйнятими методами, керуючись методичними матеріалами щодо визначення вартості на не представлені на дослідження товари. Ринкова вартість не наданого на дослідження майна визначалася згідно з методом аналогів продажу на ринках регіонів України про продукцію аналогічного асортименту з урахуванням інформації про ринкові ціни, що діють на території України. При цьому, відсутні жодні сумніви в тому, що експерт надав оцінку вартості саме такого майна, щодо якого слідчим винесена постанова про призначення експертизи.

Враховуючи, що експертиза була призначена та проведена з дотриманням вимог ст. 242, 243 КПК, висновок експерта відповідає вимогам ст. 101, 102 КПК, то суд першої інстанції обґрунтовано визнав цей доказ належним і допустимим, і на підставі цього доказу встановив вартість викраденого майна. При цьому, застосування експертом значення ринкова вартість «могла становити» вказує на її вірогідність, а не на припущення.

Є необгрунтованими також доводи апеляційної скарги захисника в тій частині, що суд не з`ясував питання внесення відомостей про злочин до ЄРДР і не дослідив постанови про призначення слідчих і прокурорів, оскільки кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч. 1, 2 ст. 22 КПК).

В цій справі, суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та дослідив саме ті докази, які були надані сторонами. При цьому, під час судового розгляду сторона захисту не порушувала питання щодо дослідження вказаних документів, а тому суд і не вживав відповідних заходів, що узгоджується із принципами змагальності сторін та диспозитивності (ст. 22, 26 КПК) та жодним чином не позначилося на справедливості розгляду кримінального провадження та обставинах, які підлягають доказуванню.

Під час апеляційного розгляду стороною захисту також не заявлено клопотань про необхідність дослідження певних документів. При цьому варто зазначити, що за змістом кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції покликаний не стільки самостійно встановити обставини кримінального провадження, скільки перевірити та оцінити правильність їх встановлення судом першої інстанції, точність та відповідність застосування ним норм матеріального і процесуального закону, справедливість призначеного заходу кримінально-правового впливу, а також безпомилковість вирішення інших питань, що підлягають з`ясуванню при ухваленні судового рішення. Колегія суддів звертає увагу, що положення ч. 1 ст. 404 КПК, які ґрунтуються на принципі tantum devolutum quatum appellatum («скільки скарги стільки рішення»). Тобто, на відміну від суду першої інстанції, апеляційний суд здійснює перегляд вироку суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги. Відтак повноваження суду апеляційної інстанції стосовно дослідження доказів визначаються переглядом кримінального провадження в межах вимог апеляційної скарги з урахуванням змісту ч. 2 ст. 404 КПК.

Згідно ч. 3 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за сукупності таких чинників: 1) наявність відповідного клопотання учасників кримінального провадження; 2) обставини, встановлені під час кримінального провадження, судом першої інстанції досліджено не повністю або з порушеннями. Також вказана норма закону передбачає право апеляційного суду дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, за двох умов: 1) наявність відповідного клопотання учасників кримінального провадження; 2) про дослідження цих доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або такі докази стали відомі після ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Рівність сторін перед судом є одним зі складників справедливого судового розгляду, що містить фундаментальне право на змагальність кримінального провадження, зокрема, про це зазначено ЄСПЛ у справі «Бельзюк проти Польщі» (Belziuk v. Poland), тому за відсутності відповідного клопотання сторони захисту про дослідження доказів апеляційний суд не вправі за своєю ініціативою досліджувати докази. Таке розуміння випливає з правових позицій ЄСПЛ, викладених у рішеннях у справах «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005, «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000, «Білуха проти України» від 09.11.2006 про безсторонність суду за об`єктивним критерієм, а також про обов`язок несення тягаря доказування сторонами та обов`язок забезпечення рівності сторін (п. 61 рішення ЄСПЛ від 27.03.2007 у справі «Талат Тунч проти Туреччини»).

Таким чином, відсутність клопотання сторони захисту про дослідження доказів не зумовлює обов`язку апеляційного суду досліджувати обставини, які не досліджувалися в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, обставин і фактів, які могли б вплинути на законність, вмотивованість та/чи обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення щодо доведення винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, і які б не були досліджені чи належним чином не оцінені цим судом, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим і належним чином умотивованим, тому вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_10 підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Вирок Лебединського районного суду Сумської області від 08.04.2024 відносно ОСОБА_19 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4