КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №357/6010/23Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2955/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001114 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 06.03.2023 приблизно о 13 годині знаходився в квартирі АДРЕСА_2 , де спільно з ОСОБА_9 вживали алкогольні напої. Перебуваючи в спальній кімнаті вказаної квартири, у вказаний час між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 стався конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_7 взяв зі столу кухонний ніж, та з метою доведення свого умислу до кінця, маючи на меті позбавити життя ОСОБА_9 , наблизився ззаду до останнього та наніс йому кухонним ножем один удар в область грудей справа, чим спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудей справа з ушкодженням правої легені та крововтратою. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер на місці вчинення злочину.

В поданій апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

За доводами обвинуваченого, судом не надано належної оцінки допущеним процесуальним порушенням при проведенні досудового розслідування, а зібрані у справі докази є недопустимими і неналежними, якими не доводиться його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Зазначає, що судом першої інстанції ОСОБА_10 безпідставно визнано потерпілою у даному кримінальному провадженні, оскільки в силу положень ст.55 КПК України вона не є близькою родичкою чи членом сім`ї загиблого ОСОБА_9 та їй не було завдано будь-якої шкоди.

Крім цього, як вважає апелянт, показання ОСОБА_10 не можуть братись до уваги, оскільки остання не була очевидцем подій, та дізналась про обставини події зі слів інших осіб. Також не заслуговують на увагу показання свідка ОСОБА_11 , який повідомив, що йому не відомо про обставин, за яких настала смерть, оскільки в цей час він спав у сусідній кімнаті.

За доводами обвинуваченого, допит свідка ОСОБА_12 в режимі відеоконференцзв`язку здійснено з порушенням вимог процесуального закону, оскільки не було встановлено особу останньої, яка на момент допиту перебувала за межами території України. При цьому, суд невірно оцінив показання даного свідка.

Також вважає недопустимим доказом протокол отримання речей та документів від 06.03.2023 року, а мобільний телефон, який потерпіла ОСОБА_10 видала працівникам поліції, не може бути речовим доказом. До того ж обвинувачений був позбавлений права оглянути даний телефон.

Як стверджує апелянт, протокол огляду місця події від 06.03.2023 року також є недопустимим доказом, оскільки огляд місця події проводився слідчим з 19:00 до 00:40 год. Оскільки о 23:03 цього ж дня за фактом вчинення даного злочину були внесені відомості до ЄРДР, слідчий не мав повноважень продовжувати проводити огляд після реєстрації кримінального правопорушення, а вилучені в ході огляду речі не можуть вважатись речовими доказами.

За доводами обвинуваченого, його затримання 06.03.2023 року з 19:40 по 07.03.2023 року до 01:25 год. також є незаконним, оскільки здійснено до внесення відомостей до ЄРДР.

Також вважає недопустимими доказами протоколи слідчих експериментів за участі ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 , оскільки експерименти проведені у формі, що не містить ознак відтворення подій та обставин, а засвідчують лише надання показань ним та свідком.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що висновки експерта №326-106 від 21.04.2023 року та №427-106 від 27.04.2023 року не підтверджують його винуватість. При цьому, експерт не проводив жодних досліджень, не ознайомився з матеріалами кримінального провадження та використав дані, які містяться у висновку судово-медичного обстеження №106. Крім цього, з висновку експерта №СЕ-19/111-23/20572 від 24.04.2023 року не вбачається, що на ножі, який був наданий експерту на дослідження, виявлено будь-які сліди обвинуваченого, в тому числі відбитки пальців його рук.

На думку обвинуваченого, судом не було надано належної оцінки його показанням про те, що його дії по відношенню до ОСОБА_9 носили необережний характер, оскільки він на пропозицію ОСОБА_9 з використанням кухонного ножа відпрацьовував з ним прийоми рукопашного бою, в ході якого ОСОБА_9 могли бути спричинені тілесні ушкодження. Проте умислу на завдання будь-яких тілесних ушкоджень у нього не було.

За результатами розгляду апеляційної скарги просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.119 КК України та призначити покарання в межах санкції даної статті.

Заслухавши пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку проданої апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Відповідно до ч.3 ст.374 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив всі обставини кримінального провадження за висунутим обвинуваченням, за результатами чого дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, обґрунтувавши його доказами, визнаними належними, достовірними та допустимими, а саме: -показання потерпілої ОСОБА_10 , яка повідомила, що 06.03.2023 приблизно о 06:00 годині ранку вона разом з ОСОБА_9 , з яким вели спільний побут та спільно проживали однією сім`єю, вийшли з дому та вона попрямувала на роботу на ринок, де ОСОБА_9 зустрів знайомого ОСОБА_13 , з яким приблизно о 07:00 години взявши з собою горілку ємністю 1,5 л. та мінеральної води ємністю 1,5 л., попрямували до ОСОБА_11 додому, де збиралися вживати алкогольні напої. Приблизно о 08:00 годині ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_7 та запитав, де ОСОБА_9 , на що вона відповіла, що у ОСОБА_11 вдома, вживають алкогольні напої. Більше 06.03.2023 ОСОБА_9 потерпіла живим не бачила, хоча телефонувала йому впродовж всього дня, але останній слухавку не брав. Приблизно о 09:00 години, один раз ОСОБА_9 зателефонував потерпілій, з розмови ОСОБА_10 зрозуміла, що ОСОБА_9 перебував у сильному алкогольному сп`янінні, але оскільки вона була зайнята на роботі, сказала ОСОБА_9 , що не може говорити і вони поспілкуються вже вдома. Після чого приблизно о 19:00 годині ОСОБА_10 зателефонувала ОСОБА_7 та запитала, де ОСОБА_9 , на що ОСОБА_7 повідомив, що він пішов від ОСОБА_11 ще о 13-й годині, а ОСОБА_9 залишився у нього спати. О 19:30 годин їй зателефонувала знайома ОСОБА_14 та повідомила, що ОСОБА_9 мертвий. По дорозі до квартири ОСОБА_11 вона зателефонувала ОСОБА_7 та повідомила його, що ОСОБА_9 знайшли мертвим та запитала, чи прийде він до ОСОБА_11 , на що ОСОБА_7 відповів, що буде, але так і не прийшов. Повідомила, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 були дружні відносини, конфліктів між ними не було, часто разом вживали спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв ОСОБА_7 , як правило ставав агресивним, а ОСОБА_9 навпаки лягав спати та відпочивав;

- показання допитаного судом свідка ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 є його знайомими, часто вживали разом спиртні напої, конфліктів між ними не було. 06.03.2023 приблизно о 07.00 годині він зустрів ОСОБА_9 , який був разом зі знайомим ОСОБА_13 . Всі разом піднялись до нього в квартиру, де стали розпивати спиртні напої. Приблизно з 08 годині прийшов ОСОБА_7 , який також приєднався до вживання спиртних напоїв. Приблизно з 09 годині він пішов до іншої кімнати відпочивати, оскільки сильно сп`янів. В квартирі залишалися ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . В період з 14 до 15 години він прокинувся та побачив, що на підлозі в сусідній кімнаті обличчям вниз лежав ОСОБА_9 . На його звернення ОСОБА_9 не реагував. Оскільки ОСОБА_9 не подавав ознак життя, він викликав швидку медичну допомогу та поліцію. Крові та тілесних ушкоджень на ОСОБА_9 він не бачив. О котрій годині та за яких обставинам ОСОБА_13 та ОСОБА_7 пішли з квартири, йому не відомо, оскільки він перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння та спав;

- показання допитаної судом в режимі відеоконференцзв`язку свідка ОСОБА_12 , яка повідомила, що ОСОБА_7 є її колишнім співмешканцем, а потерпілий ОСОБА_9 є його знайомим. Внаслідок військової агресії РФ вона перебуває в Австрії разом з дітьми. 06.03.2023 о 09:52 годині по часу, який діє на території України, їй на мобільний телефон за допомогою відеозв`язку зателефонував ОСОБА_7 , який перебував разом з ОСОБА_9 в квартирі ОСОБА_11 . Обидва знаходились в стані сильного алкогольного сп`янінні. Тривалість розмови була 16 хвилин. Під час розмови ОСОБА_9 багато жартував, був у гарному настрої. Відносини між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 06.03.2023 під час відеодзвінка були нормальними. Спочатку вона спілкувалась з ОСОБА_7 , а потім слухавку взяв ОСОБА_9 , який запитував її про умови проживання. В подальшому ОСОБА_9 в розмові їй повідомив, щоб вона не думала повертатися, оскільки ОСОБА_7 її вб`є. При цьому свідок ОСОБА_12 звернула увагу на обличчя ОСОБА_7 , який також був у об`єктиві телефону, останній дивився з під лоба, вираз обличчя був злим. Вона запропонувала їм розходитися, оскільки ОСОБА_7 вже був дуже злий, а коли він перебував у такому стані, то він як правило ставав дуже агресивний. Вона це знає, оскільки неодноразово під час спільного проживання з ОСОБА_7 бачила у нього такий вираз обличчя, після чого останній до неї застосовував фізичне насильство. Коли вона запропонувала ОСОБА_9 та ОСОБА_7 розходитись, останній дивлячись в камеру телефону, повідомив їй, що він зараз вб`є ОСОБА_9 . На це вона відповіла, що він життя йому не давав, а тому і не має права його забирати. Погрозу, яку висловив ОСОБА_7 на адресу ОСОБА_9 , останній почув, але при цьому сказав їй, щоб вона не звертала на них ніякої уваги, у них все буде добре. 07.03.2023 о 01:12 години їй зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що він вбив ОСОБА_9 . Спочатку вона йому не повірила, на що ОСОБА_7 включив відеозв`язок та показав, що сам перебуває у відділенні поліції. Свідок запитала у ОСОБА_7 , коли він вбив ОСОБА_9 та навіщо, на що ОСОБА_7 відповів, що так вийшло. Більш детальніше ОСОБА_7 про обставини події не розповідав, однак коли дізнався про те, що свідок ОСОБА_12 дала покази слідчому, ОСОБА_7 став їй телефонувати з різних номерів телефону та примушувати її змінити показання;

- згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 06.03.2023 о 22:03:53 год. були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, за №0001114;

- протокол огляду місяця події від 06.03.2023, згідно якого з 19:00 год. по 24:40 год. було проведено огляд квартири АДРЕСА_2 , де в кімнаті на підлозі виявлено тіло чоловіка, одягнутого у куртку, флісову кофту, два светра, футболку, штани спортивні синього кольору. Тіло розташовано обличчям донизу. На правій боковій поверхні грудей у верхньому відділі виявлено ушкодженнями на одязі та рана з рівними краями, раневий канал якої проникає в праву плевральну порожнину;

- дані протоколу огляду від 07.03.2023 за участю судово-медичного експерта ОСОБА_13 , згідно якого на тілі ОСОБА_9 виявлені ушкодження на правій боковій поверхні грудей у верхньому відділу в проміжку між середньою та задньою пахвою лініями на рівні 6 міжребер`я, на висоті 143 см. вище рівня підошовної поверхні стопи;

- протокол слідчого експерименту від 17.05.2023, проведений за участю свідка ОСОБА_11 , який розповів та відтворив обставини, які мали місце 06.03.2023 в його квартирі за адресою: АДРЕСА_3 ;

- в результаті проведеного огляду на стан сп`яніння встановлено, що станом на 00:10 год. 07.03.2023 ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат вмісту алкоголю в організмі склав 1,90 проміле;

- протокол слідчого експерименту, проведений 07.03.2023 за участю підозрюваного ОСОБА_7 , згідно якого останній розповів та відтворив обставини, які мали місце 06.03.2023 в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_7 повідомив, що він разом з потерпілим ОСОБА_9 вживали спиртні напої. ОСОБА_9 взяв у руку кухонний ніж та попросив ОСОБА_7 показати прийоми боротьби, він спочатку відмовлявся, але потерпілий наполягав на цьому. Він погодився та підійшовши до ОСОБА_9 зі спини, позаду, при цьому взявши в праву руку ніж, який тримав ОСОБА_9 , а лівою рукою схопив останнього за верхню частину лівого плеча, завів ніж до грудної клітини через правий бік ОСОБА_9 . В подальшому, під час намагання останнього звільнитися від захвату він випадково завдав удар в область ребер з правого боку, трохи позаду. Від отриманого удару ОСОБА_9 впав на підлогу, а ОСОБА_7 залишив потерпілого та покинув квартиру;

- протокол огляду предметів від 13.03.2023, згідно якого оглянуті речі, які знаходились на тілі ОСОБА_9 , вилучені в ході огляду від 07.03.2023;

- протокол огляду від 15.03.2023, згідно якого оглянуті два ножа. Перший ніж кухонний з рукояткою білого кольору з пластикового матеріалу. Ніж загальною довжиною 275 мм, довжина рукоятки 106 мм, довжина леза 170 мм, на кінці якого наявні сліди світло бурого кольору, на вказаному ножі були виявлені сліди папілярних ліній, а також з нього зроблені змиви. Другий ніж кухонний з рукояткою білого кольору з пластикового матеріалу, загальною довжиною 195 мм, довжиною рукоятки 90 мм. Довжина леза 105 мм., жодних слідів на вказаному ножі не виявлено.

- висновок експерта № 323-106 від 21.04.2023, яким встановлено, що смерть ОСОБА_9 , настала від проникаючої колото-різаної рани грудей справа з ушкодженням правої легені та крововтратою. На це вказують: рана на правій боковій поверхні грудей у верхньому відділі в проміжку між середньою та задньою паховою лініями на рівні 6 міжребер`я, на 143 см вище рівня підошвної поверхні стопи, майже у проекції ушкодження на одязі, яка розташована по довжині згідно майже 3-9 годинами, умовного циферблата годинника, лінійної форми, із рівними некровонапливними незасадненими краями, рівними стінками нижня з яких дещо скошена, а верхня нависає;рановий канал, який йде від даної рани майже горизонтально справа наліво та трохи ззаду наперед, довжиною не менш 12,5 см, проникає в праву плевральну порожнину і, далі, пошкоджує нижню частину правої легені, в якій і закінчується; 1200 мл крові в правій плевральній порожнині, нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів, крововиливи під ендокардом стінки лівого шлуночка, ділянка гострої альвеолярної емфіземи й дистелектазів в легенях, морфологічні ознаки шунтування кровотоку в нирці, клітини Краєвського в печінці, деліпідізація спонгіоцитівнаднирників. Описана рана заподіяна гострим предметом з колюче-ріжучими властивостями. Крім вищеописаної рани, при судово-медичному досліджені трупа виявлено два садна на голові. Дані садна заподіяні тупими предметами, могли виникнути як від ударів ними (руками, ногами) по тілу потерпілого, так і при падінні його з контактом головою об тупі предмети. Характер саден, відсутність крововиливів в області них, дають змогу вважати, що вони ймовірно спричинені після смерті потерпілого, чи в момент її настання. Вказані садна мають ознаки легких тілесних ушкоджень та не перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Локалізація та характер ушкоджень дають змогу вважати, що мало бути не менш ніж три точки прикладання сили. Стан достовірних ознак смерті (трупні плями та трупне задубіння) дають змогу вважати, що смерть ОСОБА_9 настала протягом 6-15 годин до моменту огляду трупа на місці події. При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа знайдено - 4,28 проміле, у сечі - 4,40 проміле етилового спирту в крові, як правило, за життя, може відповідати тяжкому алкогольному сп`янінню;

- висновок експерта № 427-106 від 27.04.2023, з якого вбачається, що локалізація та характер колото-різаної рани, виявленої на тілі ОСОБА_9 могла виникнути при обставинах, вказаних підозрюваним ОСОБА_7 у протоколі слідчого експерименту від 07.03.2023, проведеного за його участі;

- висновок експерта № 33 від 07.03.2023, з якого слідує, що судово-медичних даних, які б вказували про наявність у ОСОБА_7 травм, не виявлено;

- висновок експерта № 90-мк від 16.05.2023 яким встановлено, що при судово-медичній криміналістичній експертизі предметів одягу та ножа встановлено: на спинці куртки, светра, джемпера № 1, джемпера № 2 та фуфайці (футболці), в середній третині справа, виявлено по одному наскрізному пошкодженню з ознаками колото-різаних, які виникли від дій плаского предмету з колюче-ріжучими властивостями. Найбільша ширина слідоутворюючої частини травмуючого знаряддя в пошкодженні на куртці була 3,1 см, на светрі - 2,1 см, на джемпері № 1- 2,1 см, на джемпері № 2 та фуфайці (футболці) - 1,9 см. Виникнення виявлених пошкоджень на спинці куртки, светра, джемпера № 1, джемпера № 2 та фуфайці (футболці), в середній третині справа, від одномоментної дії клинка, наданого на дослідження ножа, не виключається;

- висновок експерта № 89 - мк від 25.04.2023 з якого вбачається, що при судово-медичному криміналістичному дослідженні клаптя шкіри з бокової поверхні грудної клітки з правої сторони тіла ОСОБА_9 виявлене одне наскрізне колото-різане ушкодження, яке виникло від дії плоского предмету з колюче - ріжучими властивостями. Найбільша ширина слідоутворюючої частини ранячого знаряддя на рівні занурення в ушкодженні на клапті шкіри була 1,8 см (без урахування направлення ліній Лангера та можливого скорочення розмірів клаптя шкіри під дією спиртово-оцтового розчину). Індивідуальні ознаки травмуючого предмету при дослідженні ушкодження на клапті шкіри не виявлено. Виникнення виявленого ушкодження на клапті шкіри з бокової поверхні грудної клітки справа від дії наданого на дослідження ножа не виключається.

Оцінивши наведені вище докази, суд визнав їх належними, допустимими та достовірними, зібраними з дотриманням вимог КПК України, якими поза розумним сумнівом доводиться винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме у вчинені умисного вбивства ОСОБА_9 за встановлених судом обставин.

Не спростовуються такі висновки і доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 . Колегія суддів вважає, що апеляційні доводи обвинуваченого щодо відсутні доказів його винуватості у вчиненні умисного вбивства, не відповідають фактичним обставинам провадження та спростовуються сукупністю інших належних, достатніх та допустимих доказів, представлених стороною обвинувачення, якими доводиться винуватість ОСОБА_7 у вчиненні даного злочину, та покладених судом в основу обвинувального вироку. Зокрема, допитаний судом свідок ОСОБА_11 повідомив, що в період з 9-ї до 10-ї години він пішов спати в іншу кімнату. В квартирі залишалися ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 . Після 14 години він прокинувся та побачив, що на підлозі в сусідній кімнаті лежав ОСОБА_19 без ознак життя.

Відповідно до протоколу огляду квартири АДРЕСА_2 , проведеного слідчим 06.03.2023 з 19:00 год. до 24:40 год., в одній із кімнат квартири виявлено труп ОСОБА_9 , на правій боковій поверхні грудей якого, у верхньому відділі, виявлено ушкодженнями на одязі та рана з рівними краями, раневий канал якої проникає в праву плевральну порожнину.

Згідно висновку експерта № 323-106 від 21.04.2023 смерть ОСОБА_9 настала від проникаючої колото-різаної рани грудей справа з ушкодженням правої легені та крововтратою. Стан достовірних ознак смерті (трупні плями та трупне задубіння) дають змогу вважати, що смерть ОСОБА_9 настала протягом 6-15 годин до моменту огляду трупа на місці події.

Аналіз даних доказів дає можливість зробити висновки, що смерть ОСОБА_9 наступила 06.03.2023 в період з 10:00 год. до 13:00 год, коли він залишався у квартирі з ОСОБА_7 . Згідно показань свідка ОСОБА_12 , з телефонної розмови, яка відбувалась в режимі відеозв`язку, 06.03.2023о 09:52 год. в квартирі ОСОБА_11 перебував ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Обидва знаходились в стані сильного алкогольного сп`янінні. ОСОБА_7 був дуже злий, а коли він перебував у такому стані, то він як правило ставав дуже агресивний. ОСОБА_7 повідомив їй, що він має намір вбити ОСОБА_9 07.03.2023 о 01:12 години їй зателефонував ОСОБА_7 , який перебував в відділку поліції, та повідомив, що він вбив ОСОБА_9 . На запитання свідка, коли ОСОБА_7 вбив ОСОБА_9 та навіщо, обвинувачений відповів, що так вийшло. В подальшому ОСОБА_7 телефонував їй з різних номерів телефону та примушувати її змінити показання, які вона надала працівникам поліції.

Предметом належної перевірки судом першої інстанції були також показання обвинуваченого про те, що у нього не було умислу на завдання ОСОБА_9 будь-яких тілесних ушкоджень та мотиву для його вбивства, а виявлені у потерпілого тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітини з правої сторони, які потягли настання його смерті, могли бути спричинені ним з необережності в той момент, коли він демонстрував ОСОБА_9 , на його прохання, прийоми рукопашного бою з використанням кухонного ножа.

На переконання колегії суддів, показання обвинуваченого ОСОБА_7 в частині можливого вчинення ним вбивства через необережність, не відповідають фактичним обставинам провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 18 жовтня 2022 року (справа №754/9866/18) виходячи з положень статей 23, 24 КК України, умисел є однією з форм вини, яка включає інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання. Питання про наявність умислу необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб. Мотив злочину є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони умисного складу злочину лише в тих випадках, коли він, по-перше, безпосередньо передбачений в диспозиції закону; по-друге, коли диспозиція закону його не називає, але наявність такого мотиву випливає з характеру діяння. За характером мотиви поділяються на низькі (мотив помсти, корисливі, хуліганські мотиви тощо) і такі, що не мають характеру низьких (жалість, співчуття та ін.)Стосовно мети злочину, то слід зазначити, що мета характерна лише для злочинів, які вчиняються з прямим умислом, але обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину вона визнається тільки тоді, коли передбачена в диспозиції відповідного закону.

Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинених діянь.

На відміну від умисного вбивства, вбивство з необережності має місце лише при необережній формі вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 наблизився ззаду до ОСОБА_9 та наніс один удар кухонним ножем в область грудей справа, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудей справа з ушкодженням правої легені та крововтратою.

Відповідно до висновку експерта № 323-106 від 21.04.2023 смерть ОСОБА_9 настала від проникаючої колото-різаної рани грудей справа з ушкодженням правої легені та крововтратою. Рановий канал, який йде від рани майже горизонтально справа наліво та трохи ззаду наперед, довжиною не менш 12,5 см, проникає в праву плевральну порожнину і, далі, пошкоджує нижню частину правої легені в якій і закінчується. Описана рана заподіяна гострим предметом з колюче-ріжучими властивостями.

Відповідно до висновку експерта № 427-106 від 27.04.2023 локалізація та характер колото-різаної рани виявленої на трупі ОСОБА_9 могла виникнути при обставинах, вказаних підозрюваним ОСОБА_7 у протоколі проведення слідчого експерименту від 07.03.2023.

Відповідно до протоколу огляду місяця події від 06.03.2023, на час огляду ОСОБА_9 був одягнутий у куртку, флісову кофту, два светра та футболку.

Згідно висновку експерта №90-мк від 16.05.2023 на спинці куртки, светра, джемпера № 1, джемпера № 2 та футболці, в середній третині справа виявлено наскрізне пошкодження з ознаками колото-різаного, яке виникло від дії плаского предмету з колюче-ріжучими властивостями.

На спростування доводів обвинуваченого щодо відсутності у нього прямого умислу на позбавлення життя потерпілого колегія суддів враховує те, що тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_9 було спричинено ножем загальною довжиною 27,8 см., довжина леза якого складає 17 см., локалізацію завданого удару, а саме в область розташування життєво важливих органів, силу нанесеного удару по тілу потерпілого, яка була значною, зважаючи на те, що внаслідок нанесеного удару ножем було пошкоджено п`ять одиниць одягу, які були на ОСОБА_9 та заподіяно колото-різану рану, довжина раневого каналу якої складає 12,5 см.

На переконання колегії суддів, твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність умислу на вбивство потерпілого та необхідність перекваліфікації його дій на ст.119 КК України, оскільки, на його думку, вони носили необережний характер, не заслуговують на увагу.

Не відповідають фактичним обставина провадження і доводи обвинуваченого про те, що судом допущені істотні порушення закону при допиті свідка ОСОБА_12 , оскільки остання допитана дистанційно і суд належним чином не встановив її особу.

За приписами ч.2 ст.336 КПК України суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі, якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Саме по собі проведення процесуальних дій у режимі відеоконференції під час судового провадження не суперечить вимогам Конвенції, нормам національного законодавства, а саме ст. 336 КПК України, та є прийнятною формою участі в судовому розгляді, яке не свідчить про порушення принципів його справедливості і публічності, на що звернув увагу Верховний Суд у своїй постанові від 29.10.2020 у справі № 725/6078/14-к (провадження № 51-6403км18).

Колегія суддів вважає, що допит свідка ОСОБА_12 , яка перебуває за межами України через воєнний стан, дистанційно в режимі ВКЗ не є тією обставиною, яка може свідчити про незаконність отримання таких показань. При цьому судом належним чином встановлено її особу, роз`яснено їй права та обов`язки, в тому числі відповідальність за дачу неправдивих показань та відмову від дачі показань.

Колегія суддів вважає, що показання свідка ОСОБА_12 отримані з додержанням вимог кримінального процесуального закону, узгоджуються із встановленими судом обставинами та не викликають сумніву в їх правдивості, а тому є належними та допустимими доказами.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений також посилається на те, що ОСОБА_10 не може бути визнана потерпілою у даному кримінальному провадженню, оскільки в силу положень ст.55 КПК України вона не є близькою родичкою чи членом сім`ї загиблого ОСОБА_9 та їй не було завдано будь-якої шкоди.

Колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими.

За приписами статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Відповідно до статті 3 КПК України близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Як встановлено судом першої інстанції з показань ОСОБА_10 , вона разом з ОСОБА_9 вели спільний побут та спільно проживали однією сім`єю. В результаті смерті ОСОБА_9 їй завдано шкоду, а тому остання обґрунтовано визнана потерпілою у даному кримінальному провадженні.

За апеляційними доводами обвинуваченого, судом не надано належної оцінки допущеним процесуальним порушенням при проведенні досудового розслідування, а ряд доказів є недопустимими і неналежними. Зокрема, як вважає обвинувачений, протокол отримання речей та документів від 06.03.2023 року є недопустимим доказом, оскільки мобільний телефон, який потерпіла ОСОБА_10 видала працівникам поліції, йому для огляду не надавався.

Згідно положень статті 357 КПК України речові докази оглядаються судом, а також подаються для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності - також іншим учасникам кримінального провадження. Особи, яким подані для ознайомлення речові докази, можуть звернути увагу суду на ті чи інші обставини, пов`язані з річчю та її оглядом.

Як вбачається із вироку суду, усі речові докази у даному провадженні були оглянуті та досліджені судом, зауважень від учасників судового провадження не надходило.

Крім цього в матеріалах справи відсутнє будь-яке клопотання обвинуваченого про необхідність дослідження речового доказу.

За доводами ОСОБА_7 , протокол огляду місця події від 06.03.2023 року є недопустимим доказом, оскільки огляд місця події проводився слідчим з 19:00 до 00:40 год. Оскільки о 23:03 цього ж дня за фактом вчинення даного злочину були внесені відомості до ЄРДР, слідчий не мав повноважень продовжувати проводити огляд після реєстрації кримінального правопорушення, а вилучені в ході огляду речі не можуть вважатись речовими доказами.

Колегія суддів вважає, що такі доводи апелянта не ґрунтується на вимогах закону і не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

Крім цього, у даному кримінальному провадженні огляд місця події проводився слідчим СВ Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_20 , який також, як зазначено у витягу з ЄРДР, входить до групи слідчих у кримінальному провадженні №0001114.

Цим самим спростовуються апеляційні доводи обвинуваченого про те, що огляд місця події проведено не уповноваженими особами, що свідчить про його недопустимість.

У поданих доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений посилається на незаконне його затримання 06.03.2023 року о 19:40 год., тобто до внесення відомостей до ЄРДР.

Як вбачається із витягу з ЄРДР, відомості про злочин в даному провадженні були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2023 року о 22:03:53 год.

Із протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 07.03.2023 року слідує, що фактичне затримання ОСОБА_7 відбулось 06.03.2023 року о 23:00, тобто після внесення відомостей до ЄРДР. Даний протокол підписано усіма учасниками, в тому числі ОСОБА_7 , без зауважень та застережень.

При цьому, судом першої інстанції, з урахуванням зауважень обвинуваченого про час його фактичного затримання, ухвалено зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання, на підставі ч.5 ст.72 КК України, строк попереднього ув`язнення з 19:40 год. 06.03.2023.

За доводами обвинуваченого, недопустимими доказами також є протоколи слідчих експериментів за участі ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 , оскільки слідчі експерименти проведені у формі, що не містить ознак відтворення подій та обставин, а засвідчують лише надання показань ним та свідком.

За приписами статті 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

В матеріалах кримінального провадження містяться протокол слідчого експерименту від 17.05.2023 за участю свідка ОСОБА_11 та протокол слідчого експерименту від 07.03.2023 за участю ОСОБА_7 . Відеозаписи зазначених процесуальних дій досліджені судом першої інстанції, жодних процесуальних порушень при проведенні даної слідчої дії не встановлено. Протоколи слідчого експерименту від 17.05.2023 та 07.03.2023 містять відомості про відтворення дій, обстановки та обставин події, складені відповідно до вимог статей 104-106, 240 КПК України, та підписані свідком та обвинуваченим без жодних зауважень, заяв та клопотань від них не надходило.

У доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що під час проведення судово-медичної експертизи №323-106 від 21.04.2023 року та №427-106 від 27.04.2023 року експерт не проводив жодних досліджень, не ознайомився із матеріалами кримінального провадження, використав дані, які містяться у висновку судово-медичного обстеження №106, що свідчить про їх недопустимість, як доказів. Крім цього зазначає, що з висновку експерта №СЕ-19/111-23/20572 від 24.04.2023 року не вбачається, що на ножі, який був наданий експерту на дослідження, було виявлено будь-які сліди обвинуваченого, в тому числі відбитки його пальців рук.

Колегія суддів вважає, що зазначені експертні висновки є належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України при їх складанні не встановлено.

При цьому, використання експертом для проведення дослідження даних, які містилися у висновку судово-медичного обстеження №106, не суперечить вимогам закону.

Також прокурором в суді апеляційної інстанції надано відповідь з ДУ «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 08.11.2024 року за №02.5-08/1732/2024, з якої вбачається, що лікарем-експертом ОСОБА_21 не порушено вимог законодавства України щодо використання матеріалів для проведення судових експертиз при виконанні судово-медичних експертиз щодо трупа ОСОБА_9 , так як усі вищевказані експертні документи, що використовувались при виконанні зазначених експертиз, були виконані одним і тим же експертом, в одному і тому ж експертному закладі.

Щодо доводів обвинуваченого про відсутність будь-яких слідів ОСОБА_7 на дослідженому експертом ножі, згідно висновку експерта №СЕ-19/111-23/20572 від 24.04.2023 року, вони також є неспроможними, оскільки самим ОСОБА_7 не заперечується того факту, що він брав у руки ніж за обставин, про які він зазначав в своїх показаннях.

Колегія суддів вважає, що за результатами апеляційного перегляду не встановлено та стороною захисту в поданій апеляційній скарзі не наведено обґрунтованих підстав для скасування даного вироку та перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 з ч.1 ст.115 КК України на ст.119 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу винного, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, не працює та не одружений.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з призначеним ОСОБА_7 покаранням, яке за своїм видом та розміром відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі винного та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, за результатами апеляційного перегляду не встановлено невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду, неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, як про це посилається обвинувачений у поданій апеляційній скарзі.

З огляду на те, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим та вмотивованим, колегія суддів залишає його без змін, а подану апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

__________________ _________________ ________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4