Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/8277/24
У Х В А Л А

12.12.2024 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстр досудових розслідувань 0000745 від 03.12.2024 року, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, раніше не судимого, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 підозрюваного за ч.4 ст. 296 КК України.

Вказане клопотання мотивоване тим, що 12 вересня 2024 року близько 16 години 58 хвилин ОСОБА_6 , за попередньою змовою зі невстановленими досудовим розслідуванням особами ромської народності, перебуваючи по вулиці Партизанська в с. Підвиноградів, Берегівського району, де тримали у руках і на землі поблизу себе, заздалегідь заготовлені а також пристосовані предмети для спричинення тілесних ушкоджень, знищення та пошкодження майна, з метою перешкоджання вільному пересуванню по вулиці Партизанська в с. Підвиноградів, Берегівського району, окремим особам компактного ромського поселення, які на їх погляд начебто можуть створити конфліктні ситуації у вказаній групі населення.

В подальшому, ОСОБА_6 , за попередньою змовою зі невстановленими досудовим розслідуванням особами, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, грубо порушуючи громадський порядок та встановлені норми суспільної поведінки, виражаючи явну неповагу до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, з хуліганських мотивів, із застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для спричинення тілесних ушкоджень, безпричинно, шляхом перешкоди руху, зупинили автомобіль марки «Mitsubishi Grandis» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , діючи умисно, грубо виражаючись нецензурною лайкою у присутності неповнолітніх осіб, з метою спричинення тілесних ушкоджень, почали витягувати із салону автомобіля ОСОБА_9 і наносити йому удари заздалегідь приготовленими предметами по різним частинам тіла.

В результаті протиправних дій, ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: синця шкірних покровів завушної ділянки зліва, що супроводжувалось набряком м`яких тканин, синця шкірних покровів в ділянці лівого колінного суглобу по передньо - зовнішній поверхні.

Окрім того, не маючи наміру припиняти свої хуліганські дії ОСОБА_6 , за попередньою змовою зі невстановленими досудовим розслідуванням особами ромської національності діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, грубо порушуючи громадський порядок та встановлені норми суспільної поведінки, виражаючи явну неповагу до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, почали наносили удари металевими палками та бруківкою по кузову автомобіля та скла, внаслідок чого на автомобілі автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Grandis» держаний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 утворились механічні пошкодження.

Таким чином, ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинено групою осіб, із застосуванням заздалегідь заготовлених предметів для нанесення тілесних ушкоджень.

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Підвиноградів, Виноградівського району, проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, не одружений, не працюючий, раніше не судимий.

04 грудня 2024 року слідчим СВ відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підвиноградів, Виноградівського району, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування, а тому місце його знаходження не відоме.

04.12.2024 року з метою вручення письмового повідомлення про підозру було здійснено виїзд за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 , а саме за адресою АДРЕСА_1 , під час чого було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 за місцем проживання відсутній.

Проведеними заходами встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 протягом останніх двох тижнів за місцем постійного проживання, а саме за адресою АДРЕСА_1 не проживає, місце його перебування органу досудового розслідування не відоме.

Проведеними заходами співробітниками СКП ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області встановити місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 не представляється можливим.

Вина підозрюваного ОСОБА_6 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом проведення огляду відеозапису за участі потерпілого ОСОБА_10 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі свідка ОСОБА_13 та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Підозрюваний ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 296 КК України. У відповідності до ч. 5 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, а в разі доведення його вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі.

Згідно п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, передбачений ч. 4 ст. 296 КК України, який інкримінується ОСОБА_6 у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочині і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України.

1. Незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників у кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_6 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із потерпілими, свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

2. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі підозрюваний ОСОБА_6 зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування.

Крім того, ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукувати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 ніде не працює, не має постійного джерела доходів, окрім того не має міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим може переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а також перешкоджати кримінальному провадженню та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

Отже, наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дають підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що ОСОБА_6 , працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали, зазначивши, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину за ч.4 ст.296 КК України, що є ризиком того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, зможе продовжити злочинну діяльність та переховуватися від слідства та суду, а тому будь-який більш м`який запобіжний захід не зможе гарантувати належну процесуальну поведінку.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечила щодо доводів клопотання та подала письмове заперечення.

Доводи письмового заперечення зводяться до того, що від 03.12.2024 слідчим відділенням відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000754 відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, тобто хуліганство вчинене групою осіб із застосуванням заздалегідь приготовлених предметів для нанесення тілесних ушкоджень.

11.12.2024 в 12 год 25 хв ОСОБА_6 стало відомо, що його викликає слідчий і він самостійно разом з своїм захисником та родичами прибули до СВ ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

11.12.2024 в 12 год 55 хв. ОСОБА_6 було вручено копію (без відбитків оригіналів підпису) повідомлення про підозру. До 15год 00 хв було проведено допит підозрюваного.

11.12.2024 в 15 год 06 хв ОСОБА_6 вручено короткий текст ухвали суду про дозвіл на затримання для доставки до суду. Складено протокол затримання. Вручено клопотання про застосування запобіжного заходу.

Подане слідчим клопотання містить ряд недоліків, а саме: в клопотанні відсутній виклад обставин, що дає підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, чим ігноровано вимоги п. 3 ч.1 ст. 184 КПК України.

2) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, в порушення вимог п.5 ч.І ст. 184 КПК в клопотанні відсутні,

3) при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково повинна бути врахована тяжкість вчиненого злочину, а доводи прокурора про застосування саме цього найбільш суворого заходу повинні бути підтверджені достатніми доказами, а не ґрунтуватись, тим більше, на показаннях кількох осіб, що взагалі є відвертим беззаконням.

4) в поданому клопотанні відсутнє обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів (п.6 ч.І ст. 184 КПК України)

5) в клопотанні не вказано і не обгрунтовано чому саме прокурор/слідчий не визначає розмір застави, що прямо передбачено ч.3 ст. 183 КПК України.

6) не дивлячись на те, що ОСОБА_6 є підозрюваним у даному кримінальному провадження, в змісті клопотання прокурор/слідчий стверджує, що ОСОБА_6 вчинив злочин передбачений ч.4 ст. 296 КПК України.

7) прокурор /слідчий стверджує що "повідомлення" і "вручення" повідомлення про підозру відбулося 04.12.2024, однак належних і допустимих доказів такого повідомлення і вручення не надано до суду.

В клопотанні не вказано недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказує, що що ризики заявлені прокурором відповідно до п.1 та п.3 ч.1 ст. 177 КПК України щодо підозрюваного в даному кримінальному провадженні відсутні з огляду на таке.

1. Прокурор вказував на такий ризик, як запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України), оскільки підозрюваному інкримінується злочин за який передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, що на думку прокурора є самостійною підставою для переховування від слідства і суду.

Сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості. Небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Рішення ЄСПЛ по справі «Каучор проти Польщі» від 3 лютого 2009 року (скарга N0 45219/06)..

Відтак, вважає заявлений ризик є безпідставним і необґрунтованим.

2. Наступний ризик на який вказує прокурор ризик, як запобігання спробам незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні (п.3 ч.І ст. 177 КПК України). Зі змісту клопотання слідує, що мова йде про свідків та понятих. Даний ризик може бути замінений на покладенням на підозрюваного обов`язку обмежитись в спілкуванні зі свідками і понятими.

Тому заявлений ризик є безпідставним і нічим не підтверджений.

3. Прокурор і слідчий вказує на такий ризик, як запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.3 ст. 177 КПК України).

Перешкоджання кримінальному провадженню також має бути підтверджена та доведена: які саме дії особи слідчий/прокурор оцінює як перешкоджання, а також в який саме спосіб особа таким діями реально заважає здійснювати досудове розслідування. Відтак ризик є безпідставним.

З вказаних підстав в задовленні клопотання просила відмовити взагалі. Однак за необхідності вважала за можливе призначити особисте зобов`язання.

Підозрюваний у судовому засіданні щодо клопотання заперечив та пояснив, що від слідства не переховувався.

Під час розгляду клопотання досліджено наступні докази: витяг з ЄРДР № 0000745, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, копію постанови про виділення матеріалів досудового розслідування, копію протоколу додаткового огляду предметів від 28.11.2024 року, копії протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, копію характеристики, довідку про склад сім`ї, протоколи допиту свідків, копію повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 04.12.2024 року, копії рапортів від 03.12.2024 року та 04.12.2024 року, копію вимоги про судимість, копію Акту відмови від отримання повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 04.12.2024 року.

В судовому засіданні також досліджено відеозапис з місця події.

Заслухавши доводи прокурора та слідчого, які клопотання підтримали, підозрюваного та захисника, які просили у задоволенні клопотання відмовити, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 173 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого погодженого з прокурором.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно п. 3 абз. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року N 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

Разом з тим, в п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" розглядаючи подання, суддя з`ясовує, чи є підозра у вчиненні особою злочину або обвинувачення останньої обґрунтованими, тобто чи є в розпорядженні органу дізнання, слідчого встановлені у визначеному законом порядку достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого саме цією особою (ними можуть бути заяви й повідомлення про злочин, явка з повинною, документи, складені за результатами оперативно-розшукової діяльності, протоколи слідчих дій, висновки експертиз тощо).

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року N 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Прокурором доведено, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років.

Однак, згідно статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Доказів того, що обвинувачений якимось чином впливатиме на свідків, переховуватиметься від слідства чи суду або вчинятиме інші злочини не має, а зазначені у клопотанні є виключно припущеннями слідчого.

Діяння, у яких обвинувачується ОСОБА_6 мали місце більше трьох місяців тому. З цього часу минув значний проміжок часу, а відтак доводи клопотання про можливість підозрюваного впливати на свідків, спотворювати або приховувати докази позбавлені логічного змісту.

Подані слідчим матеріали обставини переховування ОСОБА_6 від слідства не підтверджують.

Так досліджені в судовому засіданні копії рапортів О/у СКП відділення поліції №1 Берегівського РВП, які датовані 04 та 005 грудня 2024 року, підстверджують факт відсутності ОСОБА_6 за місцем проживання в період з 27 по 28 листопада 2024 року, тобто до складення та повідомлення про підозру ОСОБА_6 , що не може свідчити про його переховування від органу досудового розслдування.

Невизнання вини у пред`явленому обвинувачені не може слугувати для суду підставою для обрання підозрюваному найсуворішого виду запобіжного заходу.

Приймаючи до уваги, що підозрюваний має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, перебуваючи у цивільному любі виховує та утримує двох малолітніх дітей, а також те, що прокурор не довів, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити та постановити ухвалу про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання та покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 181, 193-194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 відмовити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 діб.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого за першою вимогою;

2) не відлучатися із місця фактичного проживання в АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду.

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.202 КПК України звільнити підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти негайно.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, капітана поліції ОСОБА_4 .

На ухвалу слідчого судді відповідно до п.2 ч.1, п.3 ч.2 ст.395 КПК України може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1