Справа № 278/208/25
В И Р О К

Іменем України

20 січня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, із вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_1 зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в:

26 січня 2022 року о 11 год. 45 хв. військовослужбовець за контрактом військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 в умовах особливого періоду умисно з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби без дозволу відповідних командирів та поважних причин самовільно залишив місце розташування батальйону військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_3 , в якому проходив військову службу, обов`язки за посадою не виконував та проводив час на власний розсуд до 09 лютого 2022 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому діянні визнав повністю, підтвердив вищенаведені обставини, у вчиненому кається.

Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорювалися, суд на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого.

Таким чином суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених діянь доведена, і кваліфікує їх за ч. 4 ст. 407 КК як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад десять діб, вчинене в умовах особливого періоду.

При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК, є умисним тяжким військовим злочином.

ОСОБА_4 не судимий, розлучений, має на утриманні малолітню дитину, по службі характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття. Обставин, що обтяжують йому покарання, не встановлено.

Враховуючи наведене, безальтернативний характер санкції ч. 4 ст. 407 КК, суд призначає покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, беручи до уваги відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючої покарання обставини, відносну нетривалу (14 днів) відсутність на службі, враховуючи позицію прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувачений не є суспільно небезпечним, і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК звільняє обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у провадженні не пред`явлено, дані про судові витрати відсутні.

Враховуючи звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за недоцільне подальше тримання обвинуваченого під вартою, а тому скасовує цей запобіжний захід.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом одного року іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.

Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його негайно з-під варти в залі суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з дня його отримання. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Захисник має право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1