Справа № 458/318/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2025 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження

сторона обвинувачення:

прокурор Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_4 ,

сторона захисту:

обвинувачений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Турка Львівської області обвинувальний акту кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2025 №0000022 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Турка Турківського району Львівської області, житель та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, із професійно-технічною-освітою, не одружений, не є особою з інвалідністю, не працюючий, раніше не судимий, депутатом не являється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

21.03.2025 начальником Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 передано до Турківського районного суду Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2025 №0000022 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України про те, що у березні місяці 2025 року (точні час і дата досудовим розслідуванням не встановлені) ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи злочинні наслідки і бажаючи їх настання, маючи злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, за допомогою мобільного телефону марки «Samsung» модель «Galaxy A01», з IMEI - код 1 ( НОМЕР_1 ), IMEI - код 2 ( НОМЕР_2 ) на платформі онлайн-оголошень «OLX», розмістив оголошення про продаж мобільного телефону марки «Redmi 9», вартістю 3405 гривень, в подальшому 13.03.2025 о 17:01 годин, шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_4 , які той перерахував йому як оплату за вищевказаний мобільний телефон марки «Redmi 9» на його банківську карту № НОМЕР_3 , емітовану в АТ КБ «ПриватБанк», яка належала ОСОБА_5 і фактично знаходилась у його користуванні та 13.03.2025 о 17:30 год, ОСОБА_5 перераховані потерпілим кошти зняв із вищевказаної банківської картки і розпорядився ними на свій розсуд, таким чином внаслідок вчинення шахрайських дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_4 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 3405 гривень.

Суд вважає, що дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто у кримінальному проступку.

21.03.2025 року між потерпілим ОСОБА_4 і обвинуваченим (на момент укладення і підписання - підозрюваним) ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2025 №0000022 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, на підставі ст.468, 469, 471, 473, 476 КПК України було укладено угоду про примирення, за умовами якої підозрюваний ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вказаному в угоді діянні. Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст.190 КК України у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин. При цьому, сторонам угоди роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.

Позицій учасників судового провадження.

Позиція сторони обвинувачення.

Прокурор Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст.190 КК України, кваліфікація є вірною і обґрунтованою, а винність обвинуваченого повністю підтверджена отриманими доказами. Незважаючи нате, що свою вину за інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_5 визнав на досудовому розслідуванні повністю, зазначив, що відносно обвинуваченого доцільно обрати покарання в межах укладеної угоди про примирення. Окрім цього, прокурор звернув увагу, що 21.03.2025 року між потерпілим і підозрюваним, в порядку, передбаченому ст.ст.469,471 КПК України укладено угоду про примирення. Також прокурор зазначив, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, не заперечує і просить цю угоду затвердити і призначити підсудному узгоджену в угоді міру покарання - громадські роботи на строк 200 годин.

Потерпіла особа ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив клопотання, яке було підтримане учасниками кримінального провадження, про затвердження угоди про примирення.

Позиція обвинуваченої особи.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив клопотання про те, що в дійсності примирився з потерпілою особо, уклали угоду про примирення, просить затвердити таку угоду.

Учасники судового провадження не заперечили проти прийняття по справі рішення, яким затвердити угоду.

Позиція потерпілого.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 вказав, що підписав угоду, просив суд затвердити угоду про примирення між потерпілим і підозрюваним, претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_5 не має.

Позиція обвинуваченої особи.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суд затвердити угоду про примирення між потерпілим і підозрюваним, свою вину визнав беззастережно повністю, просив призначити узгоджену міру покарання, згідний з умовами угоди, розуміє наслідки укладання угоди, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу та просив суд затвердити укладену угоду. В судовому засіданні повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді.

Заслухавши думку прокурора, сторін кримінального провадження, розглянувши подану угоду про примирення потерпілого та підозрюваного та заявлене клопотання обвинуваченого, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що таке слід задовольнити з врахуванням таких підстав.

Досудовим розслідуванням дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману (шахрайство).

Вивчивши угоду про примирення та заявлене клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про затвердження угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним 21.03.2025 року, а також вивчивши клопотання сторін по справі про затвердження угоди та саму угоду, з`ясувавши думку потерпілого, який вважає клопотання обґрунтованим, позицію прокурора який просив затвердити угоду, маючи відповідну правову підставу та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 474 КПК України регламентований загальний порядок судового провадження на підставі угоди.

Згідно з даною угодою про примирення між потерпілою і підозрюваним сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст.190 КК України, підозрюваний у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення; щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, добровільно відшкодував завдані збитки.

Також, сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч. 1 ст.190 КК України у вигляді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що 21.03.2025 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим (на момент підписання підозрюваним) ОСОБА_5 укладена угода про примирення, яка була скерована до суду разом із обвинувальним актом.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Потерпілий не заперечує про затвердження угоди, пояснив, що претензій в частині відшкодування шкоди до обвинуваченого не має, усі збитки відшкодовано.

Обвинувачений клопотання потерпілого підтримали, в судовому засіданні обвинувачений також заявив клопотання про затвердження угоди, він щиро розкаявся у скоєному, вперше притягується до кримінальної відповідальності та вони досягли примирення.

Кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, відноситься до проступку, яке може підлягати закриттю, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою особою.

Згідно вимог ч. 1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Суд не вбачає жодних процесуальних підстав, які б унеможливлювали закриття провадження.

Згідно санкції ч. 1ст.190 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або пробаційний нагляд на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк.

Згідно з ч. 1 ст.12 КК України кримінальне правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Згідно ч. 3 ст.12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Згідно ч. 2 ст.12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст.66 КК України є його щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Згідно з ч. 6 ст.474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним.

Не встановлено обставин, які б могли свідчити, що умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Крім того, укладена угода не має преюдиціального значення для кримінальних проваджень щодо будь-яких інших осіб.

Судом також встановлено, що укладання угоди про примирення між потерпілою стороною та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у своєчасному розкритті злочинів, а відтак затвердження угоди у даному провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи при мінімальних витратах державних ресурсів, а також зменшить навантаження на органи прокуратури і суд.

Відповідно до ч. 7 ст.474 КПК суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При цьому суд зазначає, що обумовлення сторонами угоди у її тексті факультативних питань, які не передбачені загальними вимогами до таких угод згідно з ст.472 КПК України (зокрема щодо пропонованого терміну іспитового строку та стягнення процесуальних витрат), та які належать до дискреційних повноважень суду при ухваленні вироку, є пропозиціями до суду, які самі по собі не порушують прав та свобод сторін.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні даної угоди, передбачених ч. 7 ст.474 КПК України.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні вимоги, визначенні ст.471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої злочином, узгоджене покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди, дата її укладання та підписи.

Враховуючи викладене, та те, що умови угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 і підозрюваним ОСОБА_5 відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість затвердження даної угоди та призначення підозрюваному узгодженого сторонами виду та міри покарання.

Згідно з ч. 5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про про примирення між потерпілою і підозрюваним суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відтак загалом суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, що є виключно судовою дискрецією у кримінальному судочинстві і охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

В постановах Верховного Суду від 27.02.2018 в справі №203/378/17 та 29.11.2018 в справі №761/6774/16-к міститься посилання на постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 року №13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», в п.12 якої зокрема зазначено, що «чинні КК і КПК регулюють два різновиди звільнення від відбування покарання з випробуванням: 1) загальний - коли вимагається встановлення можливості виправлення засудженого без відбування покарання; 2) спеціальний - у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, для укладення якої з`ясування питань, визначених у ч. 1 ст.75 КК, не є обов`язковим. У зв`язку з чим, якщо ж сторони узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення підозрюваного/обвинуваченого від його відбування з випробуванням, відповідно до частин 2, 3 ст.75 КК суд зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди про примирення або визнання винуватості за наявності сукупності таких умов: 1) сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років; 2) узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затверджені визначені КПК (пункти 1-6 ч. 7 ст.474 КПК) відсутні».

Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст.124 КПК України.

У відповідності до положень ч. 2 ст.124 КПК, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, здійснені документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно п.2 ч. 4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема, рішення про цивільний позов. В рамках кримінального провадження не було пред`явлено цивільного позову.

В рамках кримінального провадження прокурором в порядку ст.128 КПК України не було пред`явлено цивільного позову.

Потерпілий ОСОБА_4 претензії матеріального та морального характеру не висував, цивільного позову в рамках кримінального провадження не пред`явлено.

У кримінальному провадженні відсутні витрати на залучення експерта.

Оскільки по справі наявні відсутні процесуальні витрати, суд в такому випадку не вирішує дане питання.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

В кримінальному провадженні заходи забезпечення не застосовувалися, у зв`язку з чим дане питання судом не вирішується.

Стосовно ОСОБА_5 в ході досудового слідства не обирався запобіжний захід.

Суд не вбачає підстав і потреби в зміні або в обранні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу на цьому етапі судового розгляду.

Покарання, яке обирає суд є пропорційним характеру вчиненого ОСОБА_5 дій та їх небезпечності, і є необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Окрім цього, суд не вбачає підстав вважати, що обране покарання буде явно несправедливим унаслідок м`якості.

Судом також враховано вимоги п.1 ст.6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.7,8,9,30-33,110,314,369-371,373,374,376, 473,475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_4 і обвинуваченим (на момент укладення і підписання - підозрюваним) ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2025 №0000022 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, яка укладена 21.03.2025 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 на даній стадії не обирати до набрання вироком законної сили.

Речовий доказ, який визнано постановою від 19.03.2025 року про визнання та прилучення до справи речового доказу, після вступу прийнятого рішення по справі в законну силу - мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy A01», з IMEI - код 1 ( НОМЕР_1 ), IMEI - код 2 ( НОМЕР_2 ) та який знаходиться на зберіганні у власника - обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити останньому.

Докази, які були оголошені прокурором в судовому засіданні і які були долучені до матеріалів кримінального провадження - витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні, постанови про визнання та прилучення до справи речових доказів, ухвали слідчого судді, а також докази, які характеризують обвинувачену особу - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити, що умисне невиконання угоди засудженим є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст.389-1 КК України.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку підозрюваним, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених ч. ч.5-7 ст.474 КПК України.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, потерпілій особі та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, веб-адреса сторінки: http://court.gov.ua.

Суддя ОСОБА_1