Провадження № 1-кп/643/122/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників обвинувачених - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001305 від 12.06.2021, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який не одружений, дітей не має, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Красний Луч Луганської області, громадянина України, який не одружений, дітей не має, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який не одружений, дітей не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше судимий згідно вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.09.2021 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробування з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_7

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України

ВСТАНОВИВ

В провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001305 від 12.06.2021, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурором 12.12.2024 подано письмове клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 , на строк 60 діб.

В обґрунтування клопотання про продовження ОСОБА_5 дії запобіжного заходу зазначено, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція за який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Існує ризик того, що обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу буде переховуватись з метою уникнення покарання. Обвинувачений не одружений, офіційно не працює, в нього відсутні стабільні соціальні зв`язки, які утримують його від спроби втечі. Крім того, існує ризик незаконно впливу обвинуваченого на свідків з метою зміни їх показань.

У судовому засіданні 12.12.2024 прокурор підтримала клопотання та викладені в ньому доводи.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти клопотання прокурора. Захисник ОСОБА_8 підтримав позицію обвинуваченого.

Вирішуючи заявлене стороною обвинувачення клопотання щодо запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_5 , суд керується таким.

Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, а також до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні двох злочинів, один з яких є тяжким насильницьким злочином, внаслідок якого настала смерть потерпілого та за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він не одружений, дітей не має, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, є учасником бойових дій.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012 убачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Враховуючи дані про особи обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, інші обставини кримінального провадження, суд вважає доведеним наявність ризиків, зазначених прокурором, в тому числі ризику переховування обвинуваченого від суду через усвідомлення імовірності визнання вини обвинуваченого за висунутим йому обвинуваченням та тиску тягаря можливого відбування покарання.

У рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Ураховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується в тому числі у вчиненні тяжкого насильницького злочину, внаслідок якого настала смерть людини, а також дані про його особу, суд приходить до висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи.

Ураховуючи наведене та дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний запобігти вказаним ризикам.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 , на строк до 24:00 год. 07.02.2025 включно.

Згідно з ст. 205 КПК України ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Одночасно суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_5 , що він має право оскаржити дану ухвалу в апеляційному порядку.

Крім того, в судовому засіданні 12.12.2024 прокурором подані письмові клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , для проходження ними військової служби за контрактом.

В обґрунтування клопотань зазначено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 оформили всі документи, необхідні для проходження військової служби за контрактом.

До клопотання прокурора додані військово-облікові документи обвинувачених, рекомендаційні листи (письмові згоди) командира військової частини, довідки військово-лікарської комісії, складені відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , а також письмові клопотання вказаних обвинувачених про бажання проходити військову службу за призовом під час мобілізації.

Прокурор в судовому засіданні 12.12.2024 підтримала клопотання про скасування запобіжного заходу та викладені в них доводи.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні 12.12.2024 підтримали клопотання прокурора про скасування запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_13 , з метою проходження ним військової служби.

Захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні 12.12.2024 підтримали клопотання прокурора про скасування запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_6 , з метою проходження ним військової служби.

Законний представник ОСОБА_6 підтримала позицію обвинуваченого та його захисника.

Згідно з ч. 1 ст. 616 КПК України у разі введення воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, умисного вбивства двох або більше осіб або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 Кримінального кодексу України, а також підозрюваний, обвинувачений, який згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України на момент вчинення кримінального правопорушення займав особливо відповідальне становище, має право звернутися до прокурора з клопотанням про ініціювання перед слідчим суддею або судом питання про скасування цього запобіжного заходу для продовження та/або проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу.

Відповідно до ч. 2 ст. 616 КПК України слідчий суддя або суд, який розглядає кримінальне провадження, розглядає клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для продовження та/або проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу невідкладно. За наявності достатніх підстав слідчий суддя або суд має право скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для подальшого продовження та/або проходження підозрюваним, обвинуваченим військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу.

Клопотання прокурора про скасування запобіжного заходу відповідає вимогам, встановленим ч. 1 ст. 616 КПК України.

Згідно з наданими суду документами та поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , вказані особи виявили бажання проходити військову службу, за станом здоров`я придатні до військової служби за контрактом, мають належним чином оформлені обліково-військові документи.

У клопотанні прокурора зазначено на відсутності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також відсутності ризику ухилення осіб, стосовно яких пропонується скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, від проходження військової служби за контрактом. Доказів, які б спростовували вказані доводи прокурора, суду не надано.

Таким чином, суду надані всі передбачені ст. 616 КПК України документи, які є необхідними для вирішення питання про скасування запобіжного заходу.

Крім того, суд враховує, що одними з основних засад кримінального провадження є змагальність та диспозитивність.

Так, згідно з ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Конституційним Судом України в Рішенні від 23.11.2017 у справі № 1-28/2017 зазначено, що під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження. Конституційний Суд України виходить з того, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції за наявності клопотання прокурора (частина четверта статті 176 Кодексу). У частині першій статті 183 Кодексу визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частини перша, друга статті 194 Кодексу). Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, слідчий, прокурор мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам. Конституційний Суд України вважає, що продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади.

Повертаючись до обставин даної справи та оцінюючи доводи клопотання прокурора про скасування запобіжного заходу та надані прокурором докази, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення вказаного клопотання. Протилежний підхід, а саме відмова в клопотанні прокурора про скасування запобіжного заходу, фактично означав би, що суд за власною ініціативою буде продовжувати тримання обвинувачених під вартою. Між тим, виходячи з вказаних вище висновків Конституційного Суду України, в такому разі суд вийде за межі судової функції та повноважень, визначених кримінальним процесуальним законодавством, порушить засади змагальності та диспозитивності кримінального провадження, принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки фактично самостійно визначить наявність підстав для такого найбільш суворого запобіжного заходу.

Ураховуючи вищенаведене, суд задовольняє клопотання прокурора про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 34, 183, 331, 369-372 КПК України

УХВАЛИВ

Клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Скасувати з 12.12.2024 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_4 , для проходження ним військової служби за контрактом.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду негайно.

Покласти на ОСОБА_4 зобов`язання виконувати такі обов`язки:

- невідкладно, але не пізніше 48 годин з моменту оголошення ухвали про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з`явитися до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації;

- прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це суд.

Клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Скасувати з 12.12.2024 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_6 , для проходження ним військової служби за контрактом.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду негайно.

Покласти на ОСОБА_6 зобов`язання виконувати такі обов`язки:

- невідкладно, але не пізніше 48 годин з моменту оголошення ухвали про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з`явитися до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації;

- прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це суд.

Клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 , на строк до 24:00 годин 07 лютого 2025 року включно.

Ухвала в частині продовження строків тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для ОСОБА_5 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії даної ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали в цій частині можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено в приміщенні Московського районного суду м. Харкова 16.12.2024 року о 15-45 год.

Суддя ОСОБА_1