Справа № 190/403/25
Провадження №1-в/190/80/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

представника ПВК №122 - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. П`ятихатки справу за клопотанням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання в Державній установі «П`ятихатська виправна колонія №122»,

про приведення вироку у відповідність до нового закону,-

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить вирішити питання щодо декриміналізації його діяння за вироком Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.04.2024 року на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року (далі за текстом Закон № 3886-ІХ).

Засуджений в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№122)» просив вирішити клопотання засудженого відповідно до вимог чинного законодавства.

Прокурор в судовому засіданні просив привести вирок у відповідність до вимог діючого законодавства.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, судом встановлено наступне.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З матеріалів особової справи ОСОБА_5 вбачається, що він відбуває покарання за вироком суду в ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)», що надає П`ятихатському районному суду право розглянути подане ним клопотання.

Судом встановлено, що вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.01.2019 року, ОСОБА_5 був засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, з встановленням іспитового строку на 3 роки. Згідно зазначеного вироку ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна, (крадіжка), поєднане з проникненням до іншого приміщення, вчинене повторно, чим заподіяв потерпілій майнової шкоди на суму 1314 грн. 50 коп. Подія злочину відбулася 20.07.2018 року.

Вироком Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.04.2024 року ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене за попередньою змовою группою осіб, повторно, - до 3 років позбавлення волі; остаточне покарання ОСОБА_5 призначено із застосуванням ч.1 ст.71 КК України, у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Строк відбуття покарання рахувати з дня затримання, зарахувавши в строк відбування покарання час перебування під вартою з 16.01.2021 року до 04.05.2022 року включно. Згідно зазначеного вироку ОСОБА_5 заподіяв матеріального збитку потерпілому ОСОБА_6 на суму 1683 грн. 34 коп. Подія злочину відбулася 15.01.2021 року.

Вироком Дніпровського апеляційного суду від 18.07.2024 року вирок Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 02.04.2024 року щодо ОСОБА_5 скасовано в частині призначенного покарання. Ухвалено в цій частині новий вирок. Призначено ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.01.2019 року та остаточно призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Згідно рапорту про затримання особи 04.02.2025 року ОСОБА_5 затриманий на підставі вироку Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 02.04.2024 року та вироку Дніпровського апеляційного суду від 18.07.2024 року.

Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року.

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст.190, ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу, для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімума доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2018 року ця сума становила 1762 грн., станом на 01.01.2021 року - 2270 грн.

Отже, ОСОБА_5 згідно вироку Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.01.2019 року та згідно вироку Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 02.04.2024 року завдав матеріальної шкоди кожному з потерпілих на суму, що є меншою ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжок, а відтак він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України за вказаними вироками. Однак, кваліфікуючою ознакою вчинених кримінальних правопорушень є незаконне проникнення до іншого приміщення.

Згідно із абз.2 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 6 листопада 2009 року № 10 сформульовано таке правило кваліфікації: крадіжка, грабіж або розбій, поєднані з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища, кваліфікуються відповідно за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК. Додатково за ст. 162 КК такі дії кваліфікувати непотрібно. Водночас, якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за ст. 162 «Порушення недоторканності житла» КК.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вирок Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.01.2019 року та вирок Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.04.2024 року слід привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024.

Зокрема, ОСОБА_5 слід вважати засудженим:

- за вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.01.2019 року за ч. 1 ст.162 КК України із призначенням покарання 2 (два) роки обмеження волі з іспитовим строком на 3 (три) роки.

- за вироком Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.04.2024 року за ч. 1 ст.162 КК України із призначенням покарання 2 (два) роки обмеження волі. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.01.2019 року та остаточно призначити покарання у виді 3 років обмеження волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо декриміналізації його діяння за вироком Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.04.2024 року задовольнити.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.01.2019 року та вважати ОСОБА_5 засудженим по даному вироку за ч. 1 ст.162 КК України із призначенням покарання 2 (два) роки обмеження волі та звільненням від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.04.2024 року та вважати ОСОБА_5 засудженим по даному вироку за ч. 1 ст.162 КК України із призначенням покарання 2 (два) роки обмеження волі. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.01.2019 року та остаточно призначити покарання 3 (три) роки обмеження волі.

Строк покарання у виді обмеження волі обчислювати ОСОБА_5 з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Відповідно до ст. 72, ч. 3 ст. 74 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання у виді обмеження волі, відбуте ним покарання у виді позбавлення волі, з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Відповідно до статті 58 КВК України, зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання у виді обмеження волі час слідування під вартою до виправного центру за правилами, передбаченими у статті 72 КК України, - з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той же термін після отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1