Провадження №: 1-кс/755/782/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

підозрюваного : ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого в ОВС- Головного Управління Служби безпеки України а Автономній Республіці Крим ОСОБА_8 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження за № 0000066 від 30 жовтня 2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпро, українцю, громадянину України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України,

в с т а н о в и в :

І. Суть питання, що вирішується, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

03.03.2025 року слідчий в ОВС - криміналіст 3 відділу СУ ГУ СБ України в АР Крим майор юстиції ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням, погодженим з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу прокуратури АР Крим та міста Севастополя ОСОБА_9 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000066 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України.

ІІ. Зміст клопотання слідчого, погодженого з прокурором.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що у положенні ст. 5 Конституції України зазначено, що носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Вимогами ст. 19 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення. Депутат, крім секретаря ради, повинен входити до складу однієї з постійних комісій ради; депутат зобов`язаний брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано; депутат має право ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради, а також на засіданнях постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано; депутат має право знайомитися з будь-якими офіційними документами, які зберігаються у відповідних органах місцевого самоврядування, та робити виписки, копіювання цих документів.

Статтею 11 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» передбачено права депутата місцевої ради у виборчому окрузі, зокрема: 1) офіційно представляти виборців свого виборчого округу та інтереси територіальної громади в місцевих органах виконавчої влади, відповідних органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах і організаціях незалежно від форми власності з питань, що належать до відання органів місцевого самоврядування відповідного рівня; 2) брати участь з правом дорадчого голосу у засіданнях інших місцевих рад та їх органів, загальних зборах громадян за місцем проживання, засіданнях органів самоорганізації населення, що проводяться в межах території його виборчого округу; 3) порушувати перед органами і організаціями, передбаченими пунктом 1 частини першої цієї статті, та їх посадовими особами, а також керівниками правоохоронних та контролюючих органів питання, що зачіпають інтереси виборців, та вимагати їх вирішення; 5) вносити на розгляд органів і організацій, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, та їх посадових осіб пропозиції з питань, пов`язаних з його депутатськими повноваженнями у виборчому окрузі відповідно до закону, брати участь у їх розгляді. При здійсненні депутатських повноважень депутат місцевої ради має також право: вимагати усунення порушень законності і встановлення правового порядку. Депутат місцевої ради є відповідальним перед виборцями свого виборчого округу і їм підзвітним. У своїй роботі у виборчому окрузі взаємодіє з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, органами самоорганізації населення, трудовими колективами, об`єднаннями громадян.

Згідно ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження, серед іншого повинен дотримуватися таких правил депутатської етики: не використовувати депутатський мандат в особистих інтересах чи в корисливих цілях; керуватися у своїй діяльності та поведінці загальновизнаними принципами порядності, честі і гідності; не допускати образливих висловлювань, не використовувати у публічних виступах недостовірні або неперевірені відомості стосовно органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ і організацій, їх керівників та інших посадових чи службових осіб, депутатських груп, фракцій, окремих депутатів місцевих рад.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації (далі - РФ) проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан.

У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" дію воєнного стану в країні було неодноразово продовжено.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи депутатом Підгородненської міської об`єднаної територіальної громади Дніпровського району, Дніпропетровської області 8 скликання у невстановлений досудовим розслідуванням період часу, але не пізніше 28.10.2024 вступив у злочинну змову з невстановленими на даній стадії розслідування особами щодо здійснення вимагання, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, спрямованого на завдання майнової шкоди в особливо великих розмірах.

Так, у 2019 році, точної дати в ході розслідування не встановлено, ОСОБА_7 познайомився із ОСОБА_10 , який також проживав у місті Дніпро та займався торгівлею альтернативними джерелами електроенергії, а саме обладнанням для отримання сонячної електроенергії. При цьому ОСОБА_7 придбав у ОСОБА_10 близько 20 сонячних електростанцій.

Приблизно у 2020 році під час спілкування ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_10 допомагати йому займатись господарською діяльністю пов`язаною закупкою, встановленням та налагодженням сонячних електростанцій, а також підготовкою документів щодо цієї діяльності, на що ОСОБА_10 погодився. Тоді в усній формі ОСОБА_7 та ОСОБА_10 дійшли згоди щодо встановлення всього 40 сонячних електростанцій, при цьому ОСОБА_7 взяв на себе зобов`язання щодо фінансування зазначеної діяльності, а ОСОБА_10 в свою чергу займатись підшукуванянм земельних ділянок, оформленням документів, закупівлею обладнанням, а також контролем стану виконання робіт з встановлення та налагодження роботи вказаного обладнання. Жодних письмових договорів щодо досягнення вказаної домовленості між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 складено не було.

Основний обсяг робіт було виконано у період 2020-2021 років, однак з об`єктивних причин, а саме у зв`язку з військовою агресією РФ проти України роботи у повному обсязі виконані не були.

У подальшому ОСОБА_10 долучився до лав Збройних Сил України.

У період 2022-2024 років ОСОБА_7 неодноразово телефонував ОСОБА_10 з вимогою повернути кошти, які останній у нього ніби то взяв, при цьому сума кожного разу змінювалась. ОСОБА_10 пояснював, що роботи не були завершені не з його вини, на що ОСОБА_7 не реагував.

28.10.2024 року, приблизно о 14:00 годині, коли ОСОБА_10 рухався на своєму автомобілі марки BMW Х5, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по трасі поблизу с. Спаське, у Підгородненській міській територіальній громаді Дніпровського району Дніпропетровської області, йому дорогу перегородив ОСОБА_7 , який керував автомобілем марки BMW Х7, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , крім того, два інші невстановлені на даний час автомобілі також заблокували дорогу ОСОБА_10 .

Коли ОСОБА_10 вийшов з автомобіля до нього підійшли ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та інші невстановлені на даний час особи. ОСОБА_7 погрожував ОСОБА_10 фізичною розправою, а також вимагав повернути кошти неіснуючого боргу у сумі 2 500 000 (два з половиною мільйони) доларів США. Отримавши відмову ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_10 після чого до побиття приєднались інші невстановлені на даний час особи, які приїхали разом із ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_7 сів до автомобіля, на якому приїхав, хтось з невстановлених осіб, діючи за вказівкою ОСОБА_7 , посадив ОСОБА_10 до автомобіля останнього на пасажирське сидіння, за кермо сів ОСОБА_11 та разом із іншими невстановленими на даний час авто поїхали за ОСОБА_7 , який з`їхав з траси на польову дорогу, де під час зупинки ОСОБА_10 вивели з автомобіля, сказали йти в поле, де знову ОСОБА_7 та інші невстановлені на даний час особи, з якими ОСОБА_7 приїхав, били ОСОБА_10 приблизно 30-40 хвилин.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 діючи умисно, спільно з іншими, невстановленими на даний час особами, із застосуванням фізичного насильства, порушуючи гарантовані положеннями ст.ст. 29, 33 Конституції України і ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» права і свободи ОСОБА_10 на недоторканість особи та свободу пересування, проти її волі його знову посадили на пасажирське сидіння свого авто та повезли до будівлі, яка знаходиться на території земельної ділянки кадастровий номер: :02:046:0100 на території Спаської сільської ради, Дніпропетровської області та яка належить ОСОБА_11 . У приміщенні вказаної будівлі ОСОБА_12 утримували проти його волі та ОСОБА_7 неодноразово вимагав повернути ніби то борг у сумі 2 500 000 (два з половиною мільйони) доларів США, а також вказав що ОСОБА_10 повинен забезпечити перехід корпоративних прав на товариство ТОВ «Енерджи Конструкція» до осіб, на яких вкаже ОСОБА_7 інакше ОСОБА_10 вб`ють. При цьому ОСОБА_7 демонстрував ОСОБА_10 ножі, розповідав про різного роду види розправ та катувань в разі невиконання його вимог про передачу грошових коштів та переоформлення корпоративних прав.

Такі вимоги та погрози ОСОБА_7 виказував до ночі 28.10.2024 року, після чого поїхав у невідомому напрямку, у приміщенні залишився ОСОБА_10 , якому наказали нікуди не йти, а також невстановлені особи.

Зранку 29.10.2024 року ОСОБА_7 прибув до будівлі разом із ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого представив як особу, на яку потрібно здійснити оформлення корпоративних прав на ТОВ «Енерджи Конструкція». При цьому, ОСОБА_7 в черговий раз пригрозив ОСОБА_10 розправою та близько обіду відпустив ОСОБА_10 для здійснення пошуку коштів.

Згідно даних Національного банку України станом на 28.10.2024 офіційний курс 1 долара США у відношенні до гривні становить 41,3135 грн., відповідно 2 500 000 (два з половиною мільйони) доларів США є еквівалентом 103283750 (сто трьох мільйонів двохсот вісімдесяти трьох тисяч сімсот п`ятдесяти) гривень, що у свою чергу більш ніж у шістсот разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян (3028 грн.) на момент вчинення кримінального правопорушення, що у становить майнову шкоду у особливо великому розмірі.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 28.10.2024 року, приблизно о 14:00 годині, коли ОСОБА_10 рухався на своєму автомобілі марки BMW Х5, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по трасі поблизу с. Спаське, у Підгородненській міській територіальній громаді Дніпровського району Дніпропетровської області, йому дорогу перегородив ОСОБА_7 , який керував автомобілем марки BMW Х7, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , крім того, два інші невстановлені на даний час автомобілі також заблокували дорогу ОСОБА_10 .

Коли ОСОБА_10 вийшов з автомобіля до нього підійшли ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та інші невстановлені на даний час особи. ОСОБА_7 погрожував ОСОБА_10 фізичною розправою, а також вимагав повернути кошти неіснуючого боргу у сумі 2 500 000 (два з половиною мільйони) доларів США. Отримавши відмову ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_10 після чого до побиття приєднались інші невстановлені на даний час особи, які приїхали разом із ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_7 сів до автомобіля, на якому приїхав, хтось з невстановлених осіб, діючи за вказівкою ОСОБА_7 , посадив ОСОБА_10 до автомобіля останнього на пасажирське сидіння, за кермо сів ОСОБА_11 та разом із іншими невстановленими на даний час авто поїхали за ОСОБА_7 , який з`їхав з траси на польову дорогу, де під час зупинки ОСОБА_10 вивели з автомобіля, сказали йти в поле, де знову ОСОБА_7 та інші невстановлені на даний час особи, з якими ОСОБА_7 приїхав, били ОСОБА_10 приблизно 30-40 хвилин.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 діючи умисно, спільно з іншими, невстановленими на даний час особами, із застосуванням фізичного насильства, порушуючи гарантовані положеннями ст.ст. 29, 33 Конституції України і ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» права і свободи ОСОБА_10 на недоторканість особи та свободу пересування, проти її волі його знову посадили на пасажирське сидіння свого авто та повезли до будівлі, яка знаходиться на території земельної ділянки кадастровий номер: :02:046:0100 на території Спаської сільської ради, Дніпропетровської області та яка належить ОСОБА_11 . У приміщенні вказаної будівлі ОСОБА_12 утримували проти його волі та ОСОБА_7 неодноразово вимагав повернути ніби то борг у сумі 2 500 000 (два з половиною мільйони) доларів СІЛА, а також вказав що ОСОБА_10 повинен забезпечити перехід корпоративних прав на товариство ТОВ «Енерджи Конструкція» до осіб, на яких вкаже ОСОБА_7 інакше ОСОБА_10 вб`ють. При цьому ОСОБА_7 демонстрував ОСОБА_10 ножі, розповідав про різного роду види розправ та катувань в разі невиконання його вимог про передачу грошових коштів та переоформлення корпоративних прав.

Такі вимоги та погрози ОСОБА_7 виказував до ночі 28.10.2024 року, після чого поїхав у невідомому напрямку, у приміщенні залишився ОСОБА_10 , якому наказали нікуди не йти, а також невстановлені особи.

Зранку 29.10.2024 року ОСОБА_7 прибув до будівлі, в черговий раз пригрозив ОСОБА_10 розправою та близько обіду відпустив ОСОБА_10 для здійснення пошуку коштів.

Так, орієнтовно з 14:00 години 28.10.2024 року приблизно до обіду наступного дня - 29.10.2024 року ОСОБА_10 був позбавлений волі тобто впродовж тривалого часу.

07.11.2024 року ОСОБА_7 було затримано на підставі ст. 615 КПК України.

08.11.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

08.11.2024 року ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05.01.2025 року включно та визначено розмір застави у сумі 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 211 200 гривень.

19.11.2024 року ухвалою Миколаївського апеляційного суду скасовано ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.11.2024 року та постановлено нову ухвалу, якою до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05.01.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 26.12.2024 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 4 місяців, тобто до 07.03.2025 року та цього ж дня продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , до 22.02.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду від 20.02.2025 року ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою до 07.03.2025 року у межах строків досудового розслідування.

Крім того, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 06.03.2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 6 місяців, тобто до 07.05.2025 року.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, на думку слідчого, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_10 від 30.10.2024, 08.11.2024 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_10 ; висновком судово-медичної експертизи №042-1806-2024 від 01.11.2024 року; протоколами допиту та слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; протоколами проведення обшуків від 07.11.2024 року; ротоколом огляду предметів; протоколом допиту свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ; іншими матеріалами провадження у їх сукупності.

Враховуючи викладене, слідчий вважає, що на даний час існують ризики, а саме:

1) п.1 ст.177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення і можливого покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років, може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню обставин справи;

2) п.2 ст.177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_7 використовуючи своє становище депутата Підгородненської міської об`єднаної територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області може знищити або вжити заходів до знищення або переховування документів, щодо своєї злочинної діяльності, котрі ще не віднайдені та не вилучені органом досудового розслідування, зокрема перевіряються інші факти вчинення аналогічних злочинів, а також речей та інших доказів по кримінальному провадженню, які можуть бути використані як докази його вини;

3) п.3 ст.177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_7 може тиснути та впливати на свідків, деякі з яких до теперішнього часу ще не допитані, а також на експертів у цьому ж кримінальному провадженні. Підґрунтям такого ризику є те, що здебільшого свідками у кримінальному проваджені є колеги ОСОБА_7 та інші особи, котрі на теперішній час встановлюються органом досудового розслідування, які на даний час не допитані. Шляхом домовленості та залученням невстановлених осіб ОСОБА_7 також може здійснювати тиск на заявника ОСОБА_10 ;

4) п.п.4, 5 ст.177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою приховати чи спотворити об`єктивні дані у злочині, в котрому він обґрунтовано підозрюється;

На думку слідчого, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, у зв`язку з тим, що лише повна ізоляція від суспільства може запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також гарантувати виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, враховуючи той факт, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України, пов?язане з застосуванням насильства та погрозою його застосування, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи перелічені ризики, слідчий вважає, що саме такий запобіжний захід, що пов`язаний з ізоляцією від суспільства, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому просить задовольнити клопотання та продовжити застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

ІІІ. Позиція сторін кримінального провадження в судовому засіданні з розгляду клопотання слідчого.

1. Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, і стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою для підозрюваного, з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують. Просив суд продовжити застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

2. Захисники підозрюваного - адвокати ОСОБА_20 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на необґрунтованість даного клопотання та недоведеність зазначених слідчим та прокурором ризиків.

Зокрема, захисник ОСОБА_5 звертав увагу суду на необгрунтованість підозри, оскільки ОСОБА_7 добивався від потерпілого повернення свого майна, який останній протягом більш ніж 4 роки незаконно утримував, та намагався вирішувати це питання законними правовими шляхами, звертався до правоохоронних органів щодо шахрайських дій ОСОБА_10 .

Захисник ОСОБА_20 зазначив, що дане клопотання подано неуповноваженою особою, оскільки, на його думку, прокуратура АР Крим не має жодного відношення до даного кримінального правопорушення, потерпілий не звертався до вказаної прокуратури з заявою.

Сторона захисту також звертала увагу суду на те, що в період застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді застави з 11.11.2024 року по 19.11.2024 року ОСОБА_7 не порушував жодного процесуального обов?язку. Крім того, зазначили, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, має на утриманні малолітню дитину, є депутатом, раніше не притягався до жодного виду відповідальності.

Враховуючи викладене просили суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора, або визначити розмір застави в межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

3. Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що він є добропорядною людиною, 35 років він займався бізнесом у сфері сільського господарства, у 2020 році він перерахував ОСОБА_10 кошти за придбання сонячних панелей, однак вказані сонячні станції ОСОБА_10 йому так і не здав, а кошти не повернув. В інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях він не винний, просив суд відмовити в задоволенні клопотання.

ІV. Положення закону, якими керувався слідчий суддя.

Відповідно до ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 ст.199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно зі ст.184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити:

1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа;

2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу;

5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;

7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Статтею 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

За правилами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч.5 ст.193 КПК України будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

V. Підстави запобіжного заходу, мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, та висновки суду.

Вислухавши доводи та пояснення підозрюваного, його захисників, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 30.10.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 , ч.2 ст.365 КК України (кримінальне провадження № 0000066).

Клопотання слідчого в ОВС - криміналіст 3 відділу СУ ГУ СБ України в АР Крим майор юстиції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу прокуратури АР Крим та міста Севастополя ОСОБА_9 , оформлене відповідно до вимог ст.199 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучено розпис підозрюваного щодо вручення йому копії клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також копій матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ст.199 КПК України.

07.11.2024 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 615 КПК України.

08.11.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

08.11.2024 року ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05.01.2025 року включно та визначено розмір застави у сумі 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 211 200 гривень.

19.11.2024 року ухвалою Миколаївського апеляційного суду скасовано ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.11.2024 року та постановлено нову ухвалу, якою відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05.01.2025 року включно, без визначення розміру застави.

26.12.2024 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 4 місяців, тобто до 07.03.2025 року

26.12.2024 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 до 22.02.2025 року.

20.02.2025 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду відносно ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою до 07.03.2025 року у межах строків досудового розслідування.

Крім того, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 06.03.2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 6 місяців, тобто до 07.05.2025 року.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

В судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України наявними у справі допустимими доказами, долученими до клопотання, зокрема: заявою про вчинення кримінального правопорушення; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_10 від 30.10.2024, 08.11.2024 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_10 ; висновком судово-медичної експертизи №042-1806-2024 від 01.11.2024 року; протоколами допиту та слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; протоколами проведення обшуків від 07.11.2024 року; ротоколом огляду предметів; протоколом допиту свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ; іншими матеріалами провадження у їх сукупності.

Крім того, в судовому засіданні стороною захисту відповідно до положень ч. 5 ст. 132 КПК України не було надано суду належних і допустимих доказів, які свідчили б про необґрунтованість пред`явленої підозри.

При цьому слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст. 199 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про можливе вчинення підозрюваним ОСОБА_7 інкримінованих злочинів, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного, майновий стан, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у скоєні у тому числі умисного корисливого злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання до 12 років позбавлення волі, раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації на території України, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2020 року народження, раніше не судимий, є депутатом Підгородненської міської об`єднаної територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області 8 скликання.

Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , на думку слідчого судді, дають підстави для висновку, що існують з боку підозрюваного ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст. 199 КПК України, а також доведеність прокурором під час судового розгляду клопотання, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, тому клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування.

При цьому наявність даних про особу підозрюваного, на що посилається сторона захисту, як на одну з підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого, на думку слідчого судді, не виключають наявність зазначених вище ризиків, а також ризику продовження чи повторення протиправної поведінки.

Суд також враховує при вирішенні даного питання, що не можливість перебування особи під вартою внаслідок стану здоров`я встановлюється у визначеному законом порядку, і будь-які належні докази, які б свідчили про те, що підозрюваний ОСОБА_7 страждає на хвороби, які унеможливлюють перебування його під вартою, слідчому судді не надані.

При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

VІ. Визначення розміру застави.

Згідно практики Європейського суду з прав людини відмова у звільненні з-під варти під заставу може бути обґрунтованою і особа має утримуватися під вартою без визначення розміру застави, якщо його звільнення потягне реальну небезпеку спричинення шкоди у зв`язку з виникненням однієї з підстав для тримання під вартою; якщо введення умов звільнення під заставу чи інших розумних профілактичних заходів не може усунути цю небезпеку чи знизити її до рівня, при якому тримання особи під вартою стане безпідставним.

Аналізуючи вимоги чинного національного та міжнародного законодавства, що регулює застосування інституту застави, зокрема виключно повноваження суду у вирішенні цього питання при застосуванні даного запобіжного заходу як альтернативи триманню під вартою, при постановленні даної ухвали про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи практику ЄСПЛ з цього питання, зазначені вище підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, а також те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства або погрозою його застосування, вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки вказаний альтернативний запобіжний захід, на думку слідчого судді, на даний час не зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти наявним і дійсним ризикам.

Керуючись ст.ст.3, 176-178, 182-183, 184, 194, 196-199, 369-372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого в ОВС- Головного Управління Служби безпеки України а Автономній Республіці Крим ОСОБА_8 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження за № 0000066 від 30 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, в межах строку досудового розслідування, на строк 60 діб, а саме до 05 травня 2025 року включно.

Слідчий суддя, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави обвинуваченим у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору, захисникам та направити начальнику Державної установи «Київського слідчого ізолятора» Міністерства юстиції України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: