Номер провадження 1-кп/754/177/25
Вирок

Іменем України

20 березня 2025 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів: - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві, в режимі відеоконференції, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0006199 від 25.06.2016 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Компаніївка Кіровоградської області, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, -

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

за участю сторони обвинувачення: - прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

за участю сторони захисту: - обвинуваченої ОСОБА_5 ,

- захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

за участю потерпілого: - ОСОБА_10 , -

В С Т А Н О В И В :

26.05.2016 року приблизно о 04 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись біля входу до станції метро «Лісова» по пр. Броварському в м. Києві, на ґрунті власних неприязних стосунків, які виникли раптово, ножем, який мала при собі, умисно нанесла раніше незнайомому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черева без ушкодження внутрішніх органів з евентерацією прядки великого чепця у рановий канал, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя), колото-різані рани лівої китиці та лівого ліктьового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто, умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнала та показала суду, що 26.05.2016 року у кафе-наливайку біля станції метро «Лісова» зайшли ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Вона разом з подругою ОСОБА_12 закінчли ревізію в кафе та пішли на зупинку «Лісова», де їх чекало таксі. З ними також пішов ОСОБА_13 . Прийшли на зупинку, сіла на лавку, хтось схопив її за горло і зірвав з шиї ланцюжок, вона крикнула. Двоє чоловіків побігли до входу у метро, потім розбіглися. ОСОБА_14 побіг за одним, а ОСОБА_15 за другим, вона також підбігла, почалась бійка. Двоє молодиків побігли в метро, потім вона дізналась, що це були ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вона вирішила залишити питання звернення до поліції до ранку, сіла до таксі, але під`їхала поліція, сказали, що вони затримані, почали допитувати до обіду. Біля станції метро «Лісова» вона була приблизно о 3-4 годині ночі, алкоголь з пожругою вони не вживали, ОСОБА_14 був випивши, бо він був як безхатько. Хто зірвав з неї ланцюжок вона не бачила. Колюче-ріжучих предметів у неї з собою не було. Чи була на її речах кров не знає, можливо вона чимось замастилась. Дії ОСОБА_10 не пам`ятає, била когось із них сумкою. Поліцейські її обшукували на місці, біля авто. На ой час вже було трохи світло, видимість 3-4 метри. Швидку допомогу не бачила, їй сказали, що ОСОБА_10 забрали до лікарні. Після закінчення бійки ОСОБА_10 не бачила.

Незважаючи на свідчення обвинуваченої ОСОБА_5 , в яких вона категорично заперечує вину у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , винність обвинуваченої у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується сукупністю доказів наданих стороною обвинувачення та безпосередньо досліджених судом, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_10 , який показав суду, що 26.05.2016 року приблизно в 04.00 години ранку спустився до станції метро «Лісова» в м. Києві дізнатись коли буде потяг, повертався, навпроти йшла обвинувачена ОСОБА_5 , у них випав телефон. ОСОБА_5 підняла телефон та підійшла до нього, почала розмахувати ножем: перший раз не попала, другий - у живіт, зачепила мізинець, третій - в руку. Після цього він побіг. Свідок викликав швидку допомогу та поліцію. З ОСОБА_5 були якийсь чоловік та жінка, були нетверезі. Як показав потерпілий, він стояв приблизно за 10 метрів від телефону, коли підійшла ОСОБА_5 то стала казати, що він в неї зірвав ланцюжок з кулончиком. Обвинувачена тримала його за кофту, ляпнула пару разів по лицю, він захищався, все відбулось несподівано. Пояснював, що ніякого ланцюжка не зривав. У ОСОБА_5 з`явився ніж, можливо розкладний. Він лівша, захищався лівою рукою, побачив кров на животі, побіг до знайомих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Згодом він одразу впізнав обвинувачену, у неї вузькі очі, невисокий зріст, спортивний костюм. Адвокат пропонував у лікарні гроші - він не брав. Пізніше телефонувала ОСОБА_5 , він не захотів з нею говорити. Того дня, коли відбулась події, до цього пив пиво із знайомими, спілкувались. Знайомі ОСОБА_5 під час події були приблизно на відстані кількох метрів. Перший раз обвинувачена вдарила ножем у ліву руку коло мізинця, потім біля ліктя і в живіт справа. Він був десь за 10 метрів від входи до метро. Поліція одразу підвела ОСОБА_5 та її знайомих до них, шукали ножа, але не знайшли. У лікарні провів близько двох місяців. На досудовому розслідуванні ОСОБА_5 не бачив;

- показами свідка ОСОБА_18 , яка показала суду, що ОСОБА_10 є її двоюріднім братом. Точну дату події не пам`ятає, зустрілись біля станції метро «Лісова» у м. Києві. Брат пішов подивитись коли відкривається метро. Подзвонив та сказав, що його якась жінка підрізала, потім забіг весь у крові. ОСОБА_19 вийшов біля 3-ї години ночі. Побачили у ОСОБА_10 , що рука, живіт, лікті були у крові. До події пили всі пиво, вона випила 1-2 бокали пива. Поїхала разом з братом в швидкій. З ними того дня був ще знайомий ОСОБА_20 , були весь час утрьох;

- показами свідка ОСОБА_21 , яка показала суду, що влітку 2016 року, біля 2-ї години ночі, працювала в кафе разом з ОСОБА_22 , того дня повертались з кафе, був переоблік. Спустились у метро, там був нетверезий чоловік, який йшов за ОСОБА_22 , щось від неї хотів. Свідок в той час говорила по телефону. ОСОБА_23 почала кричати, що в неї зірвали золоті прикраси. Побігли двоє чоловіків, за одним побігла вона, за другим побігла ОСОБА_23 потім біля охоронця вона побачила двох чоловіків і того чоловіка, який чіплявся до них. ОСОБА_23 викликала таксі, але приїхала поліція і їх трьох забрали в поліцію, тримали її майже добу, відпустили вечором, так як у неї не було документів. Таксі вони відмінили. ОСОБА_24 свідок пам`ятає, він був на місці конфлікту, вертався до охоронця. У ОСОБА_5 у обід наступного дня вилучили сумку і футболку, потім допитували окремо. Ножа у ОСОБА_5 свідок не бачила. Охоронець хотів усіх розігнати. Свідок зазначила, що вони з ОСОБА_22 були тверезі,їхали з роботи, їх потрібно було до м. Бровари. ОСОБА_24 знали, бо він часто заходив випивший до них в кафе. Після того як вийшли на пр. Броварський ОСОБА_23 йшла попереду з ОСОБА_25 , той щось від неї хотів. ОСОБА_23 викликала таксі і присіла на лавку, потім почала кричати, побігли двоє чоловіків, зовнішність не пам`ятає, у її бік біг чоловік невисокого зросту, вона його не наздогнала і повернулась. Там вже стояв охоронець і біля нього ОСОБА_14 і двоє тих хлопців, вони повернулись, у них із охоронцем був конфлікт. Хто викликав поліцію не знає. Через 10-15 хвилин одночасно приїхало таксі та поліція. В лице хлопців не розгледіла, було темно. Один з чоловіків, за яким гнались, поїхав з ними в поліцію. Швидкої допомоги не бачила. Слідів крові не бачила. У ОСОБА_24 був розбитий ніс. ОСОБА_14 також був у поліції, але не з ними;

- показами свідка ОСОБА_11 , який показав суду, що приблизно 2016 році шов на роботу, повз йшла пара. Обвинувачена ОСОБА_23 вдарила ножом потерпілого в живіт, була нетвереза. Це відбувалось на зупинці у сторону Броварів біля станції метро «Лісова», вранці, було видно. Вони йшли до метро, ОСОБА_23 підбігла і нанесла удар, вона передала ніж співучаснику і той скинув його у каналізацію. Він викликав швидку і поліцію. Потерпілого повезли до лікарні, його повезли до управління поліції допитувати, згодом їздили на слідчий експеримент і там він усе розповів. При ньому ніж не знайшли. Після того ОСОБА_26 свідок не бачив, впізнання проводили по фотознімкам чи в живу точно не пам`ятає. Під час події вони були зовсім з ним поряд. Можливо обвинувачена поклала ніж до сумки, а потів віддала співучаснику, точно не пам`ятає. Раніше нікого з учасників не бачив. Ударів ножем було приблизно 2 (два);

- даними протоколу огляду місця події від 26.05.2016 року, згідно якого оглядається ділянка місцевості по пр. Броварському біля входу до станції метро «Лісова» в м.Києві, де між сміттєвим відром та сходовими клітинами на асфальті виявлено плями у вигляді крапель бордового кольору, які розташовані до дороги;

- даними протоколу огляду місця події від 26.05.2016 року, згідно якого в кабінеті № 20 Деснянського УПГУНП в м. Києві, при огляді ОСОБА_5 на рожевій футболці, в яку вона одягнена, зліва виявлено пляму бурого кольору схожу на кров, при огляді жіночої сумки, яка при ній, з лицьової сторони справа виявлено дві плями речовини бурого кольору, в ході огляду було вилучено вказані футболку та сумку;

- даними висновку експерта № 319 від 26.07.2016 року, згідно якого на наданій на дослідження футболці, вилученій у ОСОБА_5 , виявлено кров людини, при визначенні групової належності якої не виключається можливість походження цієї крові від потерпілого ОСОБА_10 ;

- даними висновку експерта № 318 від 21.07.2016 року, згідно якого на наданій на дослідження сумці, вилученій у ОСОБА_5 , виявлена кров, видова належність якої не встановлена;

- даними висновку експерта № 1248/Е від 08.08.2016 року, згідно якого на момент госпіталізації у ОСОБА_10 мали місце ушкодження: проникаюче колото-різане поранення черева без ушкодження внутрішніх органів з евентерацією прядки великого чепця в рановий канал, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя), колото-різані рани лівої китиці та лівого ліктьового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я), характер та морфологічні властивості виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились від трьохкратної дії предмету (ів), якому притаманні колюче-ріжучі властивості, були спричинені 26.05.2016 року до 04.03 годин;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 18.07.2016 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 показав про обставини нанесення йому тілесних ушкоджень 26.05.2016 року приблизно в 04.00 години біля входу до станції метро «Лісова» в м. Києві, а саме нанесення жінкою, яка була з іншою жінкою та чоловіком, ударів ножем у китицю лівої руки, в праву частину черева, в лікоть лівої руки.

Зібрані у справі вищевказані докази, що були досліджені під час судового розгляду, зокрема, свідків та потерпілого, суд вважає послідовими, логічними, такими, що узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам справи, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.

Згідно з довідкою від 17.02.2023 року, наданою стороною обвинувачення для долучення до матеріалів справи, в період з 2016-2017 року внаслідок прориву труби, в камері зберігання речових доказів Деснянського УПГУНП у м. Києві був затоплений кримінального провадження № 0006199, у зв`язку з чим даний речовий доказ ідентифікувати неможливо. За таких обставин, об`єктивна можливість здійснення судом безпосереднього дослідження речових доказів у даному кримінальну провадженні, якими згідно постанови слідчого від 19.08.2016 року визнано сумку та футболку з плямами бурого кольору, зразок крові потерпілого ОСОБА_10 , та які були предметами дослідження відповідних судових експертиз під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження, відсутня.

При цьому суд визнає недопустимими доказами досліджені в судовому засіданні протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.06.2016 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 серед пред`явлених осіб впізнав ОСОБА_5 як особу, яка 26.05.2016 року приблизно о 04.00 годині біля виходу зі станції метро «Лісова» по пр. Броварському в м. Києві нанесла йому тяжкі тілесні ушкодження, та протокол пред`явлення особи для впізнання від 26.05.2016 року, згідно якого свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_5 як особу, яка 26.05.2016 року о 04.00 годині заподіяла тілесні ушкодження молодому чоловіку біля станції метро «Лісова» по пр. Броварському в м. Києві, виходячи з наступного.

Так, згідно зі ст. 228 КПК України, перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. За необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, з додержанням вказаних вимог.

Як убачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.06.2016 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 на фотознімку впізнав ОСОБА_5 як особу, яка 26.05.2016 року приблизно о 04.00 годині біля виходу зі станції метро «Лісова» по пр. Броварському в м. Києві нанесла йому тяжкі тілесні ушкодження, впізнав по овалу обличчя, очам, формі носа, іншим рисам обличчя в сукупності. При цьому, в порушення вимог ст.228 КПК України, фотознімок ОСОБА_5 , яка підлягала впізнанню, пред`являвся потерпілому ОСОБА_10 , який впізнавав, разом з фотознімками трьох осіб тієї ж статі, які мають різкі відмінності у віці та зовнішності, що вбачається із зображень цих осіб на фотокартках.

Крім того, як убачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання від 26.05.2016 року, згідно якого свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_5 як особу, яка 26.05.2016 року о 04.00 годині заподіяла тілесні ушкодження молодому чоловіку біля станції метро «Лісова» по пр. Броварському в м. Києві, впізнав за рисами обличчя, по одягу, по статурі. Проте, в порушення вимог ст.228 КПК України, ОСОБА_5 , яка пред`являлась для впізнання, була пред`явлена свідку ОСОБА_11 разом з іншими особами тієї ж статі, які мають різкі відмінності у віці та одязі. Так, згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання від 26.05.2016 року свідку ОСОБА_11 для впізнання пред`являлись особи жіночої стані віком - 1979 р.н., 1982 р.н., 1986 р.н., та ОСОБА_5 , 1970 р.н.; одяг осіб, які пред`являлись свідку для впізнання, також має різкі відмінності між собою у кольорі та виді, а також має різкі відмінності з одягом ОСОБА_5 .

Враховуючи вищевикладене, пред`явлення особи для впізнання за фотокартками, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_5 , та пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_5 , були проведені з порушенням вимог ст.228 КПК України, тому, відповідно до ст.86 КПК України, дані, які містяться у вказаних протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.06.2016 року та протоколі пред`явлення особи для впізнання від 26.05.2016 року, не можуть бути визнані допустимими, оскільки отримані з порушенням порядку, встановленого КПК України, а відтак не можуть бути використані при прийнятті процесуального рішення, і на них не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.

Окрім того, відповідно до ст. 23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення, з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом. Даний обов`язок закону стороною обвинувачення належним чином не був виконаний. Свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_28 та ОСОБА_29 неодноразово викликалась в судові засідання. З метою дотримання розумних строків розгляду, судом було встановлено стороні обвинувачення процесуальний строк для забезпечення свідків обвинувачення в судове засідання для їх безпосереднього допиту в суді. Між тим, сторона обвинувачення не забезпечила явку даних свідків в судове засідання та не повідомила суду про вжиття будь-яких заходів з указаною метою.

Також, суд оцінює критично та не приймає до уваги наданий стороною захисту протокол проведення огляду місцевості від 26.05.2024 року та доданий до нього відеозапис, який міститься на DVD-R диску, оскільки як убачається з даного протоколу та відеозапису, в порядку ст. 42,47,93 КПК України та п.4,7,8 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» в рамках кримінального провадження № 0006199 від 25.06.2016 року, захисником ОСОБА_9 було проведено огляд місцевості за місцем події, яка відбулась 26.05.2016 року, проте зі спливом тривалого часу - майже 9 років могли відбутись зміни місцевості біля станції метро «Лісова» в м. Києві, що не дає змогу надати об`єктивну оцінку умовам навколишньої обстановки, за яких відбувалась подія інкримінованого обвинуваченій ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Крім того, суд вважає безпідставними доводи сторони захисту стосовно порушення права обвинуваченої ОСОБА_5 на захист, які мотивовані тим, що без захисника було проведено освідування обвинуваченої із оголенням та вилученням футболки та сумки та затримання із обшуком під час якого ніж не вилучався, оскільки порушень норм Кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження судом не встановлено.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дослідивши всі обставини кримінального провадження, які знайшли підтвердження належними та допустимими доказами, дослідженими під час судового розгляду, та які у своїй сукупності є достатніми та взаємопов`язаними, прийшов до висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

При цьому, невизнання обвинуваченою ОСОБА_5 своєї провини у заподіянні потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, суд розцінює як спосіб захисту обраний обвинуваченою з ціллю уникнути відповідальності.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення та ставлення обвинуваченої до скоєного протиправного діяння, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, позитивно характеризується по місцю проживання, її вік, є волонтером БО "БФ Від мрії до реальності", конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, обставини, які передували вчиненню кримінального правопорушення відносно потерпілого, а також відсутність пом`якшуючих покарання обставин та обставин, що обтяжують покарання. Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченої можливі без ізоляції від суспільства, тому обирає їй покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, тобто з випробуванням. При цьому суд вважає, що призначення обвинуваченій даного виду покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень. При цьому, суд враховує, що заборони застосування ст. 75 КК України за умови невизнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме у заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, КК України не містить. Аналогічна правова позиція викладена в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17.10.2019 (справа 205/7091-16-к - https://reyestr.court.gov.ua/Review/85033304).

Речові докази у кримінальному провадженні втрачені.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1