Справа № 461/8806/24
Провадження № 1-кс/461/1267/25
У Х В А Л А
Іменем України
25.02.2025 року. м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту, -
Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова із клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 09.12.2024 на автомобіль марки «Audi A6» д.н.з. « НОМЕР_1 » vin: НОМЕР_2 , в частині користування, який вилучений під час огляду ділянки місцевості, що за адресою: Закарпатська обл., Мукачівський р-н, с. Іванець, вул. Мічуріна, 26.
В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09.12.2024 року року клопотання слідчого групи слідчих слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 - задоволено. Накладено арешт на автомобіль марки «Audi A6» д.н.з. « НОМЕР_1 » vin: НОМЕР_2 , який вилучений під час огляду ділянки місцевості, що за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, с. Іванець, вул. Мічуріна, 26.
Адвокат зазначає, що жодних експертиз стосовно даного речового доказу органом досудового розслідування не проводилось. Адвокат вказує, що ОСОБА_5 не є підозрюваною або обвинуваченою у кримінальному провадежнні, а сам по собі автомобіль не може містити інформації про вчинений злочин, а відтак потреба у подальшому арешті майна відпала потреба.
Особа в інтересах якої заявлено клопотання ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав повністю, з мотивів, викладених у такому.
Слідчий СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилась належним чином повідомлена про час та місце розгляду клопотання. Скерувала на адресу суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності. Зазначила, що автомобіль марки «Audi A6», д.н.з. « НОМЕР_1 » vin: НОМЕР_2 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, у зв`язку із чим, просила таке залишити без задоволення.
Заслухавши думку представника заявника адвоката ОСОБА_3 , вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна та долучені до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Audi A6», д.н.з. « НОМЕР_1 » vin: НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 .
Постановою слідчого групи слідчих слідчий слідчого відділення відділу поліції №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 від 06.12.2024 року, визнано речовим доказом автомобіль марки «Audi A6» д.н.з. « НОМЕР_1 » vin: НОМЕР_2 .
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09.12.2024 року року клопотання слідчого групи слідчих слідчий слідчого відділення відділу поліції №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 - задоволено.Накладено арешт на автомобіль марки «Audi A6» д.н.з. « НОМЕР_1 » vin: НОМЕР_2 , який вилучений під час огляду ділянки місцевості, що за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, с. Іванець, вул. Мічуріна, 26.
Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що підставою для накладення вказаного арешту було те, що транспортний засіб визнаний речовим доказом та має важливе доказове значення для кримінального провадження, оскільки можуть бути предметом вчинення кримінального правопорушення та могли використовуватись в якості засобів вчинення злочину, необхідні для розкриття кримінального правопорушення, могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення.
Так, в поданому клопотанні представник заявника зазначає, що на теперішній час відсутні підстави для подальшого арешту автомобіля марки автомобіль марки «Audi A6», д.н.з. « НОМЕР_1 », vin: НОМЕР_2 , а подальше перебування майна під арештом порушує ОСОБА_5 права на користування майном.
У відповідності до ч.1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
При цьому, слідчий суддя приймає до уваги та враховує ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як стороною обвинувачення не представлено слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
За загальним правилом, закріпленим у ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешт майна, допускається тільки у разі коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора та одночасно з цим може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.
У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"), має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).
Частиною 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що обставини, які були враховані слідчим суддею при накладені арешту на майно, на даний час частково перестали існувати, а тому в подальшій забороні користуватися майном відпала потреба.
При вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, а також з вимогами охорони фундаментальних прав особи.
За таких обставин, виходячи з засад розумності та співмірності обмеження права власності та права користування, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, в частині зняття заборони транспортним засобом марки «Audi A6» д.н.з. « НОМЕР_1 » vin: НОМЕР_2 .
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий суддя, -
клопотання задоволити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 09.12.2024 року на «Audi A6» д.н.з. « НОМЕР_1 » vin: НОМЕР_2 , в частині заборони користування цим транспортним засобом.
Повернути зазначене майно ОСОБА_5 , або уповноваженій нею особі, під розписку для зберігання.
Арешт в частині заборони відчуження транспортного засобу - залишити в силі.
Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт.
Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 25 лютого 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1