Провадження № 1-кп/557/47/2025
Справа № 557/4/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

секретар судових засідань ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гоща обвинувальний акт в кримінальному провадженні про вчинення кримінального правопорушення, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 листопада 2024 року за № 0000277, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Сміла Черкаської області, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, одруженої, з середньою освітою, не працюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 27 листопада 2024 року, близько 00 годин 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку за місцем спільного проживання в буд. АДРЕСА_1 в ході конфлікту, пов`язаного з домашнім насильством, під час спільного розпивання алкогольних напоїв, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи із прямим умислом, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді заподіяння тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, нанесла своєму рідному братові ОСОБА_3 , з яким перебуває у сімейних відносинах, один удар ножем в ділянку тулуба зліва, в результаті чого спричинила потерпілому тілесне ушкодження у вигляді приникаючого ножового поранення грудної клітини зліва з пошкодженням верхньої долі лівої легені, ускладнене гемопневмотораксом, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя згідно п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.

2. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження.

3.Позиції сторін кримінального провадження.

3.1.Позиція сторони обвинувачення.

Позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений 30 жовтня 2024 року слідчим слідчого відділення Відділення поліції № 5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 та затверджений керівником Гощанського відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_2 .

За змістом обвинувального акту, який підтримав прокурор, орган досудового розслідування вважав установленим те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 121 КК України.

Під час виступу у судових дебатах прокурор ОСОБА_2 просив визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, зазначив, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини, що обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах. Прокурор просив призначити покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України п`ять років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням строком у три роки. Крім того, зважаючи на те, що вказане правопорушення пов`язане з домашнійм насильством, просив зобов`язати обвинувачену пройти програму для кривдників.

3.2. Позиція сторони захисту.

Обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням визнала, надав показання, правову кваліфікацію своїх дій та фактичні обставини справи не оспорювала.

Захисник ОСОБА_5 правову кваліфікацію дій своєї підзахисної та фактичні обставини справи не оспорювала, просила призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, на підставі ст. 75 КК України звільнивши її від відбування покарання з випробуванням строком у два роки і проходженням програми для кривдників.

3.3. Позиція потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_8 надав показання, правову кваліфікацію дій обвинуваченого не оспорював, при призначенні покарання обвинуваченій поклався на розсуд суду.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

4.1. Показання обвинуваченого.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 показала суду, що в той день, 27.11.2024, вони сиділи з братом ОСОБА_8 в неї вдома, оскільки на той момент він близько трьох років жив у неї, і випивали, під час чого почали сваритися. За її словами "так вийшло", що вона вхопила ніж і встромила в нього. Після цього потерпілий сам викликав швидку допомогу і поліцію.

4.2. Показання потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_8 надав суду показання, відповідно до яких у день події він з сестрою обвинуваченою ОСОБА_4 - купили горілки і під час вечері з вживанням спиртного посварилися. О 22 год. потерпілий прийняв душ і спробував помиритися, вони знову почали вживати алкоголь. Після того, як потерпілий попросив в обвинуваченої сигарету, а та відмовила, знову виникла словесна перепалка, в ході якої обвинувачена схопила ніж, який лежав на столі, і вдарила його в ліву сторону тулуба. Зауважив, що помирився із сестрою, вона надала йому 8000 грн. матеріальнорї допомоги на оплату лікування. Пробачення попросила в нього лише після того, як він вийшов з лікарні. Претензій до сестри не має.

4.3. Інші докази.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і стосуються винуватості обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення і кваліфікації її дій, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити саме ці обставини в апеляційному порядку.

Дані, які характеризують особу обвинуваченого відображені в паспорті серія НОМЕР_1 , виданому 12.04.2006 Рівненським МВ УМВС України у Рівненській області, інформації щодо судимості, характеристиці з місця проживання, довідці про неперебування на обліку в лікарів нарколога та психіатра.

5. Оцінки суду.

Враховуючи показання обвинуваченого, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи, які стосуються винуватості обвинуваченої, у вчиненні кримінального правопорушення і кваліфікації її дій, ніким не оспорюються, суд приходить до висновків, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження.

Вина ОСОБА_4 у скоєному доведена у повному обсязі.

6. Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання, суд враховує, що ОСОБА_4 вчинила тяжкий злочин.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд на підстав ст. 66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 67 КК, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до статті 65 КК бере до уваги:

1. Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення;

2. Наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності);

3. Особу винної її вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;

4. Позитивну характеристику за місцем проживання;

5. Обставини, які пом`якшують покарання та обставини, які обтяжують покарання;

6. Те, що обвинувачена раніше не судима.

У зв`язку із чим, суд приходить до висновку про необхідність обрання ОСОБА_4 покарання у виді мінімального строку позбавлення волі у межах, передбачених санкцією частини 1 статті 121 КК України, та про можливість її виправлення без відбування покарання у виді позбавлення волі та звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до положень статті 75 КК України та покладанням на неї обов`язків, передбачених статтею 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України.

Суд вважає, що призначення покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень статей 75, 76 КК України є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів і таким, що не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Закріплення в законі можливості звільнення особи від відбуття покарання з випробуванням є вираженням конституційних принципів додержання гуманізму, справедливості й законності.

Так, в даному конкретному випадку судом враховується також і те, що застосування статті 75 КК не забороняється кримінальним законом в даній конкретній ситуації.

Крім того, суд вважає доцільним покладення на обвинувачену обов`язків з виконання заходів, передбачених пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства».

Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань суд не знаходить.

При цьому суд враховує позицію потерпілого, який просив не позбавляти обвинувачену волі.

7. Мотиви ухвалення рішення про відшкодування процесуальних витрат, щодо заходів забезпечення, щодо вирішення цивільного позову.

У даному кримінальному провадженні процесуальні витрати відсутні, заходи забезпечення не застосовувались, цивільний позов не заявлений.

8. Мотиви ухвалення рішення щодо речових доказів.

Суд вирішує питання щодо речових доказів відповідно до положень частини 9 статті 100 КПК України, зокрема, докази підлягають знищенню.

9. Мотиви ухвалення рішення щодо запобіжних заходів.

Строк дії запобіжного заходу у формі домашнього арешту, обраний ухвалою слідчого судді від 27.11.2024, закінчився 25.01.2024. На даний момент суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу.

10. Мотиви ухвалення інших рішень.

З огляду на те, що обвинувачена та потерпілий перебувають у близьких стосунках, а заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості між родичами відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» відноситься до фізичного насильства, як форми домашнього насильства, тобто, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, пов`язане з домашнім насильством, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд застосовує вимоги ст. 91-1 КК України, якими передбачені обмежувальні заходи до осіб, які вчинили домашнє насильство. Тобто в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів. Суд дійшов висновку, що звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням можливе лише в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання, з покладанням на неї відповідних обов`язків, в тому числі, пов`язаних з виконанням заходів, передбачених програмою для кривдників

З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю у 3 (три) роки, якщо вона протягом вказаного строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України та пунктів 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засуджену ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства».

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, поклавши на неї обов`язок пройти програму для кривдників протягом трьох місяців.

Контроль за поведінкою ОСОБА_4 в частині застосування обмежувальних заходів, покласти на орган пробації за місцем проживання засудженої.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 390-1 КК України за умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, зокрема за умисне ухилення від проходження програми для кривдників.

Після набрання вироком законної сили речові докази в кримінальному провадженні: ніж з рожевим руків`ям та лезом рожевого кольору з візерунками, ніж зі світло-рожевим руків`ям та лезом сірого кольору, футболку сірого кольору, кофту синьо-чорного кольору, які перебувають у камері схову ВП № 5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області знищити.

Вирок може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право в суді отримати копію вироку.

Копія вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1