ВИРОК

Іменем України

17.03.2025 м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження №0000104 від 06.02.2025 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, із повною середньою освітою, одруженого, працюючого торговим агентом у ПП «Смак-Люкс-Т», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, -

в с т а н о в и в :

05.02.2025 близько 22:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу поштомата №36642 «Нової Пошти», що по вул. Генерала Чупринки, 84, у м. Львові, від невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно якої перебувають в окремому провадженні, отримав посилку (картонну коробку) із товарно транспортною накладною №2992, в якій перебувало паперове упакування з надписом «тріска для копчення» в середині якої перебувала подріблена деревина та зіп-пакет із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яку він, як особа, яка вживала наркотичні засоби та психотропні речовини, ідентифікував для себе, як психотропну речовина «Амфетамін» та усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання психотропної речовини, але не маючи на це спеціального дозволу, всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Порядку провадження діяльності пов`язані із обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та контролю їх за обігом», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2009 року №589, згідно яких заборонено незаконний обіг психотропних речовин, зберігав психотропну речовину, яка згідно висновку експерта є психотропною речовиною обіг якої обмежений - «Амфетамін», масою 5,0897 грама, у великих розмірах, для власного вживання без мети збуту.

В подальшому, 05.02.2025 близько 22:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Генерала Чупринки, поблизу будинку №84 у м. Львові, був виявлений працівниками Національної поліції України, які здійснювали опрацювання території Франківського району м. Львова з метою недопущення вчинення правопорушень, після чого на місце події викликано слідчо-оперативну групу Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області, яким ОСОБА_4 добровільно видав вищезазначену психотропну речовину.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, пояснення дав аналогічні до фабули обвинувачення. Свої дії пояснив необдуманістю щодо настання негативних наслідків. Просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Згідно з ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, в судовому засіданні не досліджувалися інші зібрані по справі докази, оскільки за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані органами досудового слідства, оскільки ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, тобто вчинив незаконне придбання, зберігання психотропної речовини у великих розмірах, без мети збуту.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні трьох дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , за допомогою до лікаря-психіатра КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» не звертався та на обліку в КНП ЛОР «Львівської обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає повне визнання своєї провини і щире каяття, сприяння слідству та суду у розкритті злочину та встановлення істини по справі.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому у відповідності до ст.67 КК України, відсутні.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд дотримався вимог ст. ст. 50 і 65 КК України, якими передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Згідно з ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції статті за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі дві тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, при цьому враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, саму особу обвинуваченого та його майновий стан.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати по справі за проведення експертизи відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

У справі наявні підстави для застосування правових приписів ст.174 КПК України, оскільки під час досудового розслідування на майно, визнане речовими доказами, накладався арешт, а тому слід скасувати дію ухвали слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 11.02.2025 по справі № 465/950/25 про арешт майна.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 326, 349, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Витрати пов`язані із залученням експерта у зв`язку з проведенням експертизи на суму 2387,70 гривень стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 11.02.2025 по справі № 465/950/25.

Речові докази по справі, а саме:

-товарно транспортну накладну №2992, упакування паперовий пакет із надписом «Тріска для копчення», змив з пакету із невідомою порошкоподібною речовиною білого кольору, зіп-пакет в якому міститься невідома порошкоподібна речовина білого кольору, психотропну речовину «амфетамін» масою 5,0897 грам - знищити;

-мобільний телефон марки «Rеdmi», мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А4», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із сім картою оператора «Київстар» номер НОМЕР_3 , в корпусі чорного кольору - повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1