Єдиний унікальний номер справи 185/2403/24
Провадження № 1-кп/185/64/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану в залі в м.Павлоград кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0000120 від 22 січня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

1) 30.05.2007 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.3, ст.304, ст.70 ч.1, ст.104, ст.76 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

2) 12.03.2009 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.186 ч.2, ст.296 ч.2, ст.70 ч.1, ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

3) 21.12.2009 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.187 ч.2, ст.70 ч.4 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, звільнений 08.07.2013 року від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 5 місяців 10 днів;

4) 31.10.2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.289 ч.2, ст.186 ч.2, ст.70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

5) 24.07.2018 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 27.12.2022 року за відбуттям покарання,

6) 29.12.2023 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.395 КК України до 3 (трьох) місяців арешту, 15.04.2024 року ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська замінено невідбуту частину призначеного покарання на штраф 850 гривень, штраф сплачений 07.01.2025 року,

який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

21 січня 2024 року в період часу з 07.30 год. по 13.00 год. обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , - вийшов з будинку, взявши з собою металеве мантування, та попрямував до будинку АДРЕСА_2 , де мешкає потерпілий ОСОБА_5 . Підійшовши до будинку обвинувачений ОСОБА_3 погукав потерпілого ОСОБА_5 , але не отримав відповіді. Так, перебуваючи в тому ж місці обвинувачений ОСОБА_3 припустив, що у будинку АДРЕСА_3 на даний момент нікого не має, а в ньому може перебувати майно, яке представляє матеріальну цінність. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне, викрадення чужого майна в умовах воєнного стану (згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року) і звернення його на свою користь, обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи на території домоволодіння вищевказаного будинку, а саме поруч із вікном будинку, із застосуванням фізичної сили - вдаривши металевим мантуванням по вікну, розбив його та через отвір, що виник, проник до житлового будинку АДРЕСА_3 . Перебуваючи у приміщенні вищезазначеного будинку, обвинувачений ОСОБА_3 побачив, що у вітальні знаходиться майно, яке представляє матеріальну цінність та скориставшись тим, що в цей час за ним ніхто не спостерігає, і він діє ніким не поміченим, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів щодо посягання на чужу власність та її вилучення, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна та бажаючи настання таких наслідків, таємно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом проникнення до житла, викрав телевізор «Samsung», моделі UE48H6400AK, Type No UE48H640 (в повній комплектації), що належить потерпілому ОСОБА_5 , з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим своїми протиправними умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 9600.00 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

08.01.2025 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468-470, 472, 473 КПК України, яка була надана в судове засідання.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість в повному обсязі у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченому за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, та на звільненні обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні злочину, що йому інкримінований, у вчиненому щиро розкаявся. Йому цілком зрозумілі його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про визнання винуватості він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно із положеннями ст.ст.394, 424 КПК України. Він повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього в разі затвердження угоди судом. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.

Прокурор просив затвердити укладену з обвинуваченим угоду про визнання винуватості та ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_3 з призначенням йому покарання узгодженого сторонами в угоді.

Захисник також наполягав на затвердженні укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Потерпілий ОСОБА_5 надав письмову заяву прокурору та в судовому засіданні підтвердив свою згоду щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, з запропонованим видом та розміром покарання погоджується, претензій до обвинуваченого не має.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином. Потерпілий ОСОБА_5 надав письмову згоду прокурору на укладення угоди.

При цьому судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачений ОСОБА_3 розуміють, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 08.01.2025 року, яка укладена між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 був обраний 27.09.2024 року у вигляді цілодобового домашнього арешту, строк дії якого закінчився 27.11.2024 року. Будь-яких клопотань від сторін кримінального провадження про обрання запобіжного заходу обвинуваченому не надходило.

За вимогами ч.7 ст.72 КК України, домашній арешт, що був застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 в якості запобіжного заходу, зараховується судом у строк покарання, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Під час проведення досудового розслідування проводилась судово-товарознавча та судово-трасологічна експертизи, на проведення яких згідно довідок та звіту експерта було витрачено загалом 3786.40 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 3786.40 гривень.

У відповідності вимог ч.4 ст.174 КПК України, накладений ухвалою слідчого судді арешт на телевізор марки «Samsung», моделі UE48H6400AK, Type No UE48H640, пульт «Samsung» та інструкцію до телевізору «Samsung», - підлягає скасуванню.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлений.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 08 січня 2025 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , в кримінальному провадженні, що внесене в ЄРДР за №0000120 від 21 січня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 27.09.2024 року до 27.11.2024 року з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 3786.40 гривень.

Речові докази:

- мантування чорного кольору, яке відповідно до квитанції передано на збереження до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області - після набрання вироком законної сили знищити;

- телевізор марки «Samsung», моделі UE48H6400AK, Type No UE48H640, пульт «Samsung» та інструкцію до телевізору «Samsung», які відповідно до квитанції передано на збереження до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області - після набрання вироком законної сили повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Скасувати арешт телевізору марки «Samsung», моделі UE48H6400AK, Type No UE48H640, пульту «Samsung» та інструкції до телевізору «Samsung», накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.01.2024 року.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст.474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1