ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3349/24 Номер провадження 11-кп/814/773/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

представника установи ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_9 та захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 20 серпня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання Державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця АДРЕСА_1 , судимого, засудженого

28.07.2022 Київським апеляційним судом за ч.1 ст.152 КК України на 5 років позбавлення волі. Постановою Верховного Суду від 04.05.2023 змінено строк покарання та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що наявність у засудженого ОСОБА_9 заохочень свідчить про позитивні зміни, але не є достатніми підставами для умовно-дострокового звільнення. Крім того 28.09.2023 відмовлено у зміні умов тримання відповідно до ст. 100, ст. 101 КВК України, як особі, яка не стає на шлях виправлення, 02.02.2024 засудженому було відмовлено у поданні матеріалів до суду на підставі ст. 82 КК України за його заявою. Будь-яких інших обставин, які б свідчили, що засуджений став на шлях виправлення судом не встановлено. Тому дійшов висновку, що ОСОБА_9 не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись з рішенням суду засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд недостатньо врахував відсутність у нього стягнень за недотримання порядку відбування покарання, з перших днів працював в установі, а також працював на неоплачуваних роботах, за власним бажання виконував роботи по благоустрою установи, має 4 заохочення.

Вказує, що він відбув значний термін покарання, усвідомив та змінив своє ставлення щодо вчиненого.

Тому вважає, що він довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення, про що свідчить і те, що з поданням до суду звернулася колонія.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою подання Державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» задовольнити та звільнити ОСОБА_9 умовно-достроково від відбування покарання на невідбуту частину призначеного судом покарання.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ОСОБА_9 своєю поведінкою та ставленням до праці довів виправлення. Вказує, що за весь час відбування покарання стягнення на нього не накладалися, отримав 4 заохочення, за час відбування покарання характеризується позитивно, в установі здобув професійну освіту за спеціальністю «Столяр будівельник», працевлаштований відразу після прибуття та працює з того часу постійно, до роботи ставиться відповідально, норми виробітку виконує. Засуджений не конфліктний, підтримує рівні доброзичливі взаємовідносини із засудженими позитивної спрямованості. Раніше не судимий, вину у вчиненому злочині визнає повністю та шкодує, що вчинив.

Тому вважає, що ОСОБА_9 виправився та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника в підтримку апеляційних скарг, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу залишити без змін, представника установи, який вказав, що ОСОБА_9 має 7 заохочень та заслуговує на умовно-дострокове звільнення, перевіривши матеріали провадження та особової справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

На підставі частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі п.1 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Необхідною умовою застосування положень статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_9 засуджений 28.07.2022 Київським апеляційним судом за ч.1 ст.152 КК України на 5 років позбавлення волі. Постановою Верховного Суду від 04.05.2023 змінено строк покарання та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Початок строку покарання ОСОБА_9 рахується з 20.09.2022, кінець строку покарання 24.07.2026.

У місцях позбавлення волі ОСОБА_9 перебуває з 20.09.2022. За час перебування в установі попереднього ув`язнення стягнень та заохочень не мав. З 07.06.2023 відбуває покарання в Державній установі «Божковська виправна колонія (№16)». За час перебування в установі виконання покарання стягнень не мав, отримав 7 заохочень. Згідно з характеристикою працевлаштований різноробочим виробничої майстерні, до роботи відноситься відповідально. До виконання вимог персоналу установи ставиться сумлінно. Здобув професію «Столяра будівельника». Виконавчий лист на адресу установи не надходив.

Комісією установи 28.09.2023 відмовлено у зміні умов тримання відповідно до ст. 100, 101 КВК України, як особі, яка не стає на шлях виправлення, 02.02.2024 відмовлено у поданні про застосування ст. 82 КК України за його заявою.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

З урахуванням викладеного, зважаючи на обставини вчинення кримінального правопорушення, те, що під час судового розгляду свою вину у вчиненому фактично не визнав, злочин вчинив із застосуванням насильства щодо іншої особи, враховуючи поведінку засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подання про умовно-звільнення засудженого є передчасним та ухвалив обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні подання, так як засуджений не досяг необхідного ступеню виправлення.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що засуджений працював під час відбування покарання в установі та наявність заохочень, проте враховуючи характер вчиненого злочину та ставлення засудженого до вчиненого під час події та після, суспільну небезпеку злочину, який посягає на статеву недоторканість людини, завдання численних ушкоджень по всьому тілі потерпілої, відсутність критичного ставлення до своїх дій та жодного каяття, те, що ОСОБА_9 не надав потерпілій допомоги, не відшкодував моральну шкоду, звернення установи з поданням про умовно-дострокове звільнення є передчасним.

Сама по собі позитивна характеристика в установі на час звернення з поданням про умовно-дострокове звільнення є нормальною поведінкою засудженого та є недостатньою підставою для умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

З урахуванням викладеного, підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 404, 407, 419КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_9 та захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 20 серпня 2024 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4