Справа № 183/3464/24
№ 1-кп/183/1429/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001534 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новомиколаївка, Запорізької області, громадянина України, неодруженого, працюючого у ЧП «Дрозд» на посаді реалізатора, водія за сумісництвом, з середньою повноюосвітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю: прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілої- ОСОБА_7 , представника потерпілої - ОСОБА_8 , захисника - ОСОБА_9 , обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2023, приблизно о 16:25 год. водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи технічно справним транспортним засобом «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю близько 50 км/год. по мокрому покриттю проїзної частини дороги по вул. Гетьманській, м. Новомосковськ зі сторони вул. Сучкова в бік вул. Шевченко. Не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діючи таким чином, щоб не піддавати загрози життю та здоров`ю громадян, під час наближення до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого поблизу будинку № 27А по вул. Гетьманській в м. Новомосковськ, на якому перебуває пішохід, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка переходила дорогу по нерегульованому пішохідному переходу з ліва на право по ходу руху транспортного засобу, внаслідок чого її госпіталізовано до Новомосковської ЦРЛІЛ, а в подальшому до Обласної клінічної лікарні ім. Мечникова у м. Дніпро.

Своїми діями водій транспортного засобу «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 18.1 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. (б).: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 18.1.: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події, внаслідок якої пішоходу ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку, множинних саден в лобно-скроневій ділянці справа, закритої травми правої нижньої кінцівки з переломом діалізу правої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків та косими переломами діалізів правої великогомілкової та малогомілкової кісток в середній третині зі зміщенням уламків, з розвитком в посттравматичному періоді загрозливого для життя явищами у вигляді емболії нез`ясованого ґенезу (жирової або тромбозу судин дрібного калібру), що підтверджується клінічними проявами в медичній документації (наявністю неврологічної симптоматики (порушення свідомості - приглушення з переходом в кому), респіраторним порушенням (в легенях наявні ознаки «шокової» легені та забою легень з розвитком гострого респіраторного дистрес-синдрому та двобічного гідротораксу, наявністю петехій синьо-бурого кольору на шкірі грудної клітини), порушення реологічних властивостей крові, тощо; закритої травми тазу, забію сечового міхура, з явищами гематурії, які у своїй сукупності, по ступеню тяжкості відносяться до тяжких, як небезпечні для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища, і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчуватися смертю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, як такі, що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Допитавши в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілу

ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_10 , дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому діяння при вище викладених обставинах.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що 19.11.2023 він разом зі знайомими - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 придбав автомобіль ВАЗ за 10 тисяч гривень у ОСОБА_13 , який віддав йому техпаспорт, ключі та автомобіль. Водійського стажу має 8 років, раніше ДТП за його участю не було. Після чого, вони вирушили до

м. Запоріжжя, приблизно о 16:25 год. Він знаходився в автомобілі сам, друзі їхали за ним на іншомуавто. Раніше у м. Новомосковську він не був, місцевість не була йому знайома. Рухався приблизно з швидкістю 50 км/год. в крайній правій полосі по головній дорозі, було погано видно дорогу приблизно на 10-15 м., був дощ з мокрим снігом, на зустріч йому їхали автомобілі та сліпили його фарами. Перед пішохідним переходом він побачив потерпілу, застосував всі заходи екстреного гальмування за секунду до наїзду, повернув трохи кермо ліворуч, але уникнути наїзду він не зміг. Відносно його автомобіля потерпіла йшла зліва на право, і правим боком до нього. Пішохідний перехід та потерпілу він взагалі не бачив, момент коли потерпіла почала переходити дорогу також не бачив. Після ДТП він разом з перехожими переніс потерпілу до бордюру, сумку в неї не бачив, вона була в темному одязі. Попросив перехожих викликати швидку та поліцію, перша приїхала швидка, потерпіла була в тяжкому стані, її забрали, а він чекав на поліцію. Після чого його відвезли до лікарні для медичного огляду, яким підтвердився факт того, що він не перебував встані алкогольного або наркотичного сп`яніння. В результаті ДТП на його авто були ушкодження: пом`ятий капот, розбите скло лобове з права та дах автомобіля. Швидка після ДТП приїхала через хв. 15, яка забрала потерпілу до лікарні. Поліція приїхала через 20 хв., після того, як поїхала швидка, з часу ДТП через хв. 35-40. В лікарні з адвокатом приходив до потерпілої та просив вибачення.

З батьком потерпілої обвинувачений обмінявся телефонами, приблизно 1-1,5 міс лікування потерпілої він був на зв`язку по телефону з її батьком, який повідомляв, що кошти лікування не потрібні, необхідно їх компенсувати в кінці лікування. Здійснив часткове відшкодування заподіяної шкоди потерпілій лише під час розгляду справи, в липні 2024 року, оскільки раніше не мав такої великої суми. Жалкує про скоєне та приносить вибачення потерпілій.

Будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що 19.11.2023, приблизно о 16:15 годині, переходила пішохідний перехід по вул.Гетьманській, з ліва на право, коли підійшла до переходу, подивилася наліво, авто її пропустило, вона дійшла до середини переходу, подивилася направо, побачила авто і розуміючи, що вона на середині переходу почала рухатися, після чого її збило авто.Невідомі їй хлопці посадили її на бордюр, допомогли їй зателефонувати чоловікові та батькам, яким вона розповіла про ситуацію, пересічні громадяни розмовляли з нею, щоб вона не втратила свідомість, через декілька хвилин до неї підійшов ОСОБА_4 та повідомив, що він її збив і буде разом з нею чекати швидку та поліцію. В день ДТП вечоріло, видимість була нормальна, трохи крапав дощ, чи була в капюшоні вона не пам`ятає. Вказала, що перед автомобілем ОСОБА_4 ніяких машин не було, зліва її пропустив автомобіль, а з права вона оцінила, що встигне перейти другу половину дороги, вона йшла швидко, бо поспішала додому. В день ДТП вона була в пуховику фірми «Nike» чорного кольору із золотими смужками. Пішохідний перехід був без світлофору.

До Новомосковської ЦРЛ з нею поїхав чоловік, де по приїзду до травматології, вона перебувала 2 дні. Після численних аналізів, рентгену та КТ, встановили черепно-мозкову травму, 3 переломи зі зміщенням, а на повторному КТ в неї зупинилося серце і вона впала в кому. В реанімації лікарні ім.Мечникова вона була без свідомості приблизно 8 днів, а коли прийшла до тями, лікарі запропонували вставити в ногу пластини. Було проведено операцію із з`єднання кісток, від наркозу вона дуже погано відходила, довгий час лежала та не мала можливості вставати, бо були дуже серйозні наслідки черепно-мозкової травми, майже місяць лежала в лікарні. Після виписки з лікарні мали місце неодноразові втрати свідомості. Після ДТП, її життя повністю змінилось, оскільки стан здоров`я не давав повернутись до нормального життя, працювати, перебування в дома потребувало постійного догляду за нею, так як самостійно обслуговувати вона себе не могла. Реабілітацію проходила вдома, а потім реабілітація проходила в лютому та в травні в Новомосковській ЦРЛ. На цей час їй встановлена третя група інвалідності.

Обвинувачений під час лікування приходив до неї в палату з адвокатом в день ДТП, розмову вів адвокат ОСОБА_9 , просив вибачення від імені ОСОБА_4 , але вона не вибачала останнього, оскільки особисто він вибачення не просив. Заподіяна шкода даним кримінальним правопорушення відшкодована частково.

Просила призначити покарання відповідно до закону.

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , зазначив, що 19.11.2023, у вечірній час доби, він разом з дружиною ОСОБА_14 , товаришем та його дівчиною пили каву в кав`ярні «Арома кава», яка розташована на площі Героїв, його автомобіль був припаркований на парковці, була дощова погода. Коли вони поверталися з кав`ярні до припаркованого автомобіля, почули удар, після чого побачили, що автомобіль марки ВАЗ 2106, червоного кольору, збив жінку, яку він допоміг віднести на узбіччя та викликав швидку допомогу та працівників поліції.

ДТП сталося у вечірній час доби приблизно о 16:00 - 16:30 годині, на вулиці вже сіріло, були сутінки, хмарна погода, йшов невеликий дощ, снігу не було, вже після наїзду погода погіршилась та пішов дощ зі снігом. Вказаний автомобіль ВАЗ рухався зі сторони «Літака» в напрямку ЦУМ, світло фар було ввімкнено, ОСОБА_7 переходила дорогу зі сторони Площі Героїв в бік кооперативного коледжу, він бачив коли саме потерпіла зайшла на пішохід, потім відволіклись і почули вже удар, але сам удар вони не бачили, звуку гальмування він не чув. Потерпіла після удару була в шоці, свідомість не втрачала. Він та його знайомі віднесли її на узбіччя і тільки потім вона повідомила, що болить нога та рука. Також зазначив, що водій вказаного автомобіля допомагав потерпілій, та в автомобілі обвинуваченого нікого не було. Швидка допомога приїхала приблизно через хвилин 15-20 після телефонного дзвінка, більше чекали працівників поліції, яким 4 рази телефонували, вже після приїзду швидкої. Майже через годину приїхали працівники поліції, коли слідчий оглядав місце ДТП погодні умови погіршились, на автомобілі ВАЗ була розбита рамка та решітка, обвинувачений був в шоковому стані, постійно запитував у потерпілої, що в неї болить.

На запитання захисника ОСОБА_9 свідок вказав, що на транспортних засобах, які рухалися перед транспортним засобом ОСОБА_4 були ввімкнені світло фар, дорожнє покриття було мокре.

Крім повного визнання ОСОБА_15 своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001534 від 20.11.2023, відповідно до якого, 19.11.2023, о 16:25 годині, водій ОСОБА_16 , 1998 р.н., керуючи автомобілем «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вул.Гетьманській,

м. Новомосковськ в напрямку вул.Шевченко, зі сторони вул.Сучкова, де, поблизу будинку №27-А по вул.Гетьманській допустив наїзд на пішохода ОСОБА_17 , 1985 р.н., яка переходила проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу з ліва на право по ходу руху автомобіля. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_18 отримала тілесні ушкодження тяжкого ступеню тяжкості.;

- рапортом отриманої інформації зі служби 102 про те, що 19.11.2023 о 16:26 за адресою: Новомосковський район, м. Новомосковськ, вул.Гетьманська, буд.27А, свідок повідомив, що на пішохідному переході збили людину, водій який збив на місці, ШМД на місці, потерпіла у свідомості, має переломи. Авто ВАЗ 2106 д/н НОМЕР_3 , червоного кольору. Заявник ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.11.2023, схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної та фототаблицею до нього, відповідно до якого зафіксовано під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди наявність дорожньої розмітки 1.14.2 - «зебра», дорожнього знаку, передбаченого Правилами дорожнього руху п.5.38.1 - «Пішохідний перехід», зафіксовано асфальтобетонний вид покриття, який перебував у мокрому, чистому стані під час огляду місця події без будь-яких слідів шин; зафіксовано пошкодження на транспортному засобі ВАЗ «2106», державний знак НОМЕР_2 у вигляді пошкодження капоту, лобового скла, решітки радіатора з правої передньої сторони;

- довідкою №323 КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» відповідно до якої 19.11.2023 о 18:40 годині ОСОБА_4 пройшов AlkotestDrager 5510 результат якого 0,00 % проміле;

- відповіддю КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» ЗА №45 ВІЛ 23.01.2024, відповідно до якої повідомлено, що після лабораторного дослідження громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , крові у клініко-діагностичній лабораторії КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги «ДОР», за результатом аналізу №12643 спирти не виявлено, в аналізі сечі №1 - наркотичних речовин не виявлено.;

- висновком експерта від 20.12.2023 за № СЕ-19/104-23/44866 ІТ, за результатами проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу, встановлено, що робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_2 , на момент експертного огляду, знаходяться в працездатному стані. Оскільки на момент експертного огляду робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_4 в працездатному стані, то дане питання позбавлене технічного сенсу.;

- протоколом огляду відеозапису та фототаблицею до нього від 13.12.2023 року об`єктом огляду являється диск з записом з камери зовнішнього відеоспостереження, яка встановленана приміщенні ФОП «ТАЙГ», який розташований за адресою: пл. Героїв, 5,

м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, за 19 листопада 2023 року. Долучений до протоколу відеозапису CD - R диск, постановою слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 13.12.2023 визнано речовим доказом.

Оглядом долученого до зазначеного вище протоколу відеозапису диска, в судовому засіданні встановлено, що на диску міститься 1відео файл формату *.mр4., який містить запис, здійснений з камери зовнішнього відео-спостереження, яка встановлена на приміщенні ФОП « ОСОБА_19 », який розташований за адресою: АДРЕСА_4, за 19листопада 2023 року, часовий проміжок: 17годин 11 хвилин до 17 години 12 хвилин.

На вказаному відеозаписі відображено, як з боку площі Героївдо пішохідного переходу по вул. Гетьманській підходить пішохід, що відповідає фото № 1 фотоблиці до протоколу від 13.12.2023, та починає переходити ту частину дороги, що відповідає фото № 2,фотоблиці до протоколу від 13.12.2023, де, до неї не зупиняючись наближається транспортний засіб червоного кольору з увімкненим ближнім світлом фар, що відповідає фото № 3, фотоблиці до протоколу від 13.12.2023. Далі, водій цього транспортного засобу допускає наїзд на пішохода, після чого зупиняється (фото №4фотоблиці до протоколу від 13.12.2023);

-висновком експерта від 27.12.2023 № КСЕ - 19/104-23/46074, за результатами проведеннякомплексної судової фототехнічної та обставин і механізму ДТП експертизи встановлено, що згідно кадрів наданої на дослідження відеограми«XVR_ch2_main_1059-1200», з моменту виходу пішохода на пішохідний перехід до моменту наїзду на неї автомобілем «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_2 минуло 6,56 секунди. У даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «ВАЗ 2106» реєстраційний номер о НОМЕР_3 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля «ВАЗ 2106» реєстраційний номер о НОМЕР_3 ОСОБА_4 , при заданому механізмі пригоди, вбачається невідповідністьвимогам п. 18.1 ПДР України, що, з технічної точки зору, знаходите причинному зв`язку з настанням даної ДТП. При заданих вихідних даних, водій автомобіля «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом своєчасного застосування екстреного гальмував - зупинкою автомобіля «ВАЗ 2106» до місця наїзду.;

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 26.01.2024, наданого на підставі ухвали слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.01.2024, відповідно до якого надано доступ до медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , №е13002 на 68 арк.;яка постановою слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 22.01.2023 визнано та залучено у якості речового доказу;

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 26.01.2024, наданого на підставі ухвали слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.01.2024, відповідно до якого надано доступ до історії хвороби стаціонарного хворого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , №е10148 на 96 арк.; яка постановою слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 22.01.2023 визнано та залучено у якості речового доказу;

-висновком експерта №29/4 від 25.01.2024 відповідно до якого на підставі судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 враховуючи дані досудового розслідування, дані медичних документів, та у відповідні поставленими перед експертизою питаннями, встановлено, що при експертизі потерпілого виявлені тілесні ушкодження у виді: закритої травми грудної клітини з геморагічним забоєм обох легень, що привело до двобічного гідротораксу (накопичення рідини у плевральних порожнинах) та ускладнилося розвитком гострого респіраторного дистрес-синдрому легень, закритого перелому тіла (діафіза) правої стегнової кістки, закритого перелому тіл (діафізів) обох кісток правої гомілки (велико- та малогомілкової), струсу головного мозку, множинних саден правої лобно-скроневої ділянки.

Тілесні ушкодження у виді: закритої травми грудної клітини з геморагічним забоєм обох легень, що привело до двобічного гідротораксу (накопичення рідини у плевральних порожнинах) та ускладнилося розвитком гострого респіраторного дистрес-синдрому легень закритого перелому тіла (діафіза) правої стегнової кістки, закритого перелому тіл (діафізів) обох кісток правої гомілки (велико- та малогомілкової), струсу головного мозку, множинних саден правої лобно-скроневої ділянки, у своїй сукупності, по ступеню тяжкості, відносяться до тяжких, як небезпечні для життя, виникли від дії тупих твердих предметів, якими могли бути частини автомобіля, при автомобільній травмі, і могли утворитися в строк вказаний у постанові (19.11.2023р.), що підтверджується даними медичних документів. Усі виявлені тілесні ушкодження виникли одномоментно, внаслідок однієї травматичної дії.;

- висновком експерта (експертиза за матеріалами справи) №56 від 13.02.2024 відповідно до якого на підставі наданих матеріалів кримінального провадження по факту спричинення тілесних ушкоджень при дтп гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та у відповідні поставленихна вирішення питань, встановлено, що враховуючи дані первинної судово-медичної експертизи встановлено, що згідно аналізу наданої медичної документації (медичних карт стаціонарного хворого №10148 та №Е13002, рентгенівського дослідження комп`ютерної томографії), первинної судово-медичної документації Висновок експерта» №29/4 від 25.01.2024 року) у гр. ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла:

- закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку, множинних саден в лобно-скроневій ділянці справа;

- закритої травми правої нижньої кінцівки з переломом діафізу правої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків та косими переломами діафізів правої великогомілкової та малогомілкової кісток в середній третині зі зміщенням уламків, з розвитком в посттравматичному періоді загрозливого для життя явищами у вигляді емболії нез`ясованого ґенезу (жирової або тромбозу цин дрібного калібру), що підтверджується клінічними проявами в представленій медичній документації (наявністю неврологічної симптоматики с порушення свідомості - приглушення з переходом в кому), респіраторним рушенням (в легенях наявні ознаки «шокової» легені та забою легень з ЗБИТКОМ гострого респіраторного дистрес-синдрому та двобічного гідротораксу, наявністю петехій синьо-бурого кольору на шкірі грудної клітини), порушення реологічних властивостей крові, тощо;

- закритої травми тазу, забію сечового міхура, з явищами гематурії.

Згідно аналізу наданої медичної документації (медичних .- арт стаціонарного хворого №10148 та №Е13002, рентгенівського дослідження та комп`ютерної томографії), первинної судово-медичної документації «Висновок експерта» №29/4 від 25.01.2024 року) у

гр. ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла:

- закритої черепно-мозкової травми, забій головного мозку, множинних саден в лобно-скроневій ділянці справа;

- закритої травми правої нижньої кінцівки з переломом діафізу правої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків та косими переломами діафізів правої великогомілкової та малогомілкової кісток в середній третині зі зміщенням уламків, з розвитком в посттравматичному періоді загрозливого для життя явищами у вигляді емболії нез`ясованого ґенезу (жирової або тромбозу гудин дрібного калібру), що підтверджується клінічними проявами в представленій медичній документації (наявністю неврологічної симптоматики порушення свідомості - приглушення з переходом в кому), респіраторним порушенням (в легенях наявні ознаки «шокової» легені та забою легень з розвитком гострого респіраторного дистрес-синдрому та двобічного гідротораксу, наявністю петехій синьо-бурого кольору на шкірі грудної клітини), порушення реологічних властивостей крові, тощо;

- закритої травми тазу, забій сечового міхура, з явищами гематурії.

Враховуючи весь комплекс встановлених у гр. ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у вигляді: сумісної тупої травми тіла, а саме характер переломів правої стегнової кістки та кісток правої гомілки, з наявністю кісткових фрагментів, комісія експертів приходить до підсумків, що виявлені у неї тілесні ушкодження спричинені від механічної дії твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, що діяли в праву половину тіла, якими були виступаючі частини рухомого транспортного засобу, з послідуючим падінням ОСОБА_7 на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що вони спричинені незадовго до надходження на стаціонарне лікування в КП «Новомосковська ЦРЛІЛ», тобто і в термін вказаний слідчим у постанові, а саме 19.11.2023 року.

За своїм характером виявлені у гр. ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Згідно пунктів 2.1.2. та 2.1.3. м,о «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.

Встановлення умов та обставин отримання тілесних ушкоджень, не входить до компетенції судово-медичного експерта, а є прерогативою судово-слідчих органів.

Враховуючи весь комплекс встановлених у гр. ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у вигляді: сумісної тупої травми тіла, а саме характер переломів правої стегнової кістки та кісток правої гомілки, з наявністю кісткових фрагментів, комісія експертів приходить до підсумків, що виявлені у неї тілесні ушкодження спричинені від механічної дії твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, що діяли в праву половину тіла, якими були виступаючі частини рухомого транспортного засобу, з послідуючим падінням

ОСОБА_7 на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди, тобто і за механізмом вказаним слідчим у постанові.

Приймаючи до уваги характер та локалізацію всіх виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 19.11.2023.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо зазначити, що під час первинного контакту з транспортним засобом гр. ОСОБА_7 знаходилась у вертикальному або близькому до нього положенні та була звернута правою поверхнею тіла до виступаючих частин транспортного засобу, що рухався.

-протоколом проведеного слідчого експерименту від 06.02.2024, схемою до протоколу та фототаблицею до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_20 , у присутності понятих ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , відповідно до якого свідку було запропоновано відтворити механізм ДТП, яка мала місце 19.11.2023 приблизно о 16:25 годині, на що останній дав свою згоду та прибувши на місце ДТП по вул.Гетьманська, 29а,

м. Новомосковськ розказав та показав, події свідком якого він став.;

-протоколом огляду транспортного засобу від 08.02.2024 проведеного в присутності понятих ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , відповідно до якого об`єктом огляду є транспортний засіб марки «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_2 .;

-висновком експерта №205-24 за результатами проведеної судової авто технічної експертизи від 21.03.2024, відповідно до якого виходячи із локації пошкоджень, які отримав автомобіль «ВАЗ 2106» під час контакту із пішоходом ОСОБА_7 (з урахуванням зросту пішохода ОСОБА_7 - 170см), швидкість руху автомобіля «ВАЗ 2106» у момент наїзду на пішохода ОСОБА_7 могла складати приблизно Vk2 = 54,8…55,3 км/год, або Vk2 = 46,6…47,1 км/год, про що докладно описано в дослідницькій частині.

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Оцінюючи докази за свої внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що вищевказані докази, які покладені в основу даного обвинувального вироку, є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Надаючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_4 , щодо наявності транспортних засобів, які їхали у зустрічному напрямку та сліпили його фарами, погодних умов та вжиття заходів екстреного гальмування, суд виходить з того, що такі показання спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, оскільки як вбачається з показів потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 , звуки екстреного гальмування перед наїздом на потерпілу ОСОБА_7 були відсутні, що також підтверджується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з камери зовнішнього відеоспостереження, яка встановлена на приміщенні ФОП « ОСОБА_19 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , якою зафіксовано наїзд на потерпілу ОСОБА_7 за відсутності заходів гальмування з боку автомобіля ОСОБА_4 , відсутність напередодні дорожньо-транспортної пригоди інтенсивного руху автомобілів як в зустрічному напрямку та і у полосі руху обвинуваченого ОСОБА_4 .

Суд вважає, що водій ОСОБА_4 всупереч п. 18.1. Правил дорожнього руху,наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість, не зупинився, допустивши наїзд на потерпілу ОСОБА_7 , що вказує на грубе порушення водієм ОСОБА_4 правил безпеки дорожнього руху.

При призначенні покарання обвинуваченомуОСОБА_4 суд враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких, однак обставин, що обтяжує його покарання згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Щире каяття ОСОБА_4 , визнається обставиною, що пом`якшує його покарання відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України.

Суд враховує, що обвинувачений вину визнав повністю, є особою раніше не судимою, на обліках у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, працевлаштований в ФОП ОСОБА_26 продавцем непродовольчих товарів та за сумісництвом водієм, шкода завдана кримінальними правопорушеннями часткововідшкодована шляхом сплати грошових коштів в розмірі 182 000 грн., думку потерпілої ОСОБА_7 , яка просила призначити обвинуваченому покарання відповідно до закону.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, внаслідок чого, суд вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням

ст. 75 КК України, тобто з випробуванням, строк якого повинен бути більшим за мінімальне, що буде співрозмірним та достатнім для досягнення мети покарання та запобігання вчиненню нових злочинів.Приймаючи до уваги, що трудова діяльність обвинуваченого ОСОБА_4 пов`язана із виконанням функції водія за сумісництвом, що є єдиним джерелом доходу обвинуваченого, суд вважає за необхідне обмежитись призначенням основного виду покарання без позбавлення обвинуваченого ОСОБА_4 права керування транспортними засобами, що надасть можливість останньому працювати та здійснювати подальше відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_7 , заподіяної кримінальним правопорушенням.

В межах кримінального провадження потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до уточненої позовної заяви, потерпіла визначила солідарне відшкодування завданої шкоди як з обвинуваченого ОСОБА_4 так і з співвідповідача Моторного транспортного страхового бюро України (далі- МТСБУ). (т.1а.с.139-143). Зокрема, потерпіла ОСОБА_7 просила стягнути солідарно з ОСОБА_4 та МТСБУ на її користь 113 209,68 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням. Стягнути солідарно з ОСОБА_4 250 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням. Також просила стягнути солідарно з ОСОБА_4 на її користь понесені судові витрати у розмірі 96 500 грн.

Потерпіла ОСОБА_27 та представник потерпілої, ОСОБА_8 , кожен окремо підтримали позовні вимоги в повному обсязі, наполягаючи на повному задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_7 зазначила, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19.11.2023 за участі транспортного засобу ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 , їй були заподіяні тілесні ушкодження, які, відповідно до висновку експерта № 56 від 13.02.2024, за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 19.11.2023. З огляду на це, 19.11.2023, потерпіла була госпіталізована до КП «НЦРЛІЛ» у травматологічне відділення, а 20.11.2023 переведена в ВАІТ Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. Мечникова, де проходила лікування у травматологічному відділенні до 12.12.2023. Протягом перебування на стаціонарному лікуванні, потерпілій здійснена операція: проведена відкрита репозиція, МОС перелому пластиною та гвинтами. Після виписки, потерпіла ОСОБА_7 неодноразово проходила стаціонарне реабілітаційне лікування в КП «Новомосковська ЦРЛІЛ». Протягом всього часу, потерпіла ОСОБА_7 придбавала ліки, необхідні допоміжні засоби для лікування на загальну суму 32 381,80 грн., а також для проведення операції, що підтверджується квитанціями про сплату коштів на загальну суму 41 921 грн. З 19.11.2023 року ОСОБА_7 знаходиться на лікарняному, оскільки не може виконувати покладені на неї функції через отримані травми, постійний фізичний біль та неможливість вільно пересуватися лише за допомогою костилів, що призвело до втрати позивачем заробітку в розмірі 33 881,75 грн. Отже,матеріальні збитки заподіяні ОСОБА_7 складають 113 209,68 грн., які відповідно до вимог ст. 1166, 1177,1189 ЦК України, на думку позивача підлягають стягненню.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_7 зазнала фізичного болю та страждань, які продовжують існувати до теперішнього часу з моменту зазначеної події, що призвело до негативних змін у житті ОСОБА_7 , потерпіла

ОСОБА_7 оцінила розмір моральної шкоди в сумі 250 000 грн., у зв`язку з чим просила стягнути вказану суму в повному обсязі.

Оскільки цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 не була застрахована, тому у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язковестрахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом. В судовому засіданні зазначила, що самостійно до МТСБУ із заявою про відшкодування моральної шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою не зверталась.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, ОСОБА_9 , не заперечуючи обставин дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 19.11.2023, просили частково задовольнити позов, з урахуванням часткового відшкодування обвинуваченим заподіяної матеріальної та моральної шкоди потерпілій в сумі 182 000 грн.В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 понесених судових витрат на правову допомогу у розмірі 96 500 грн. заперечували, з огляду на необґрунтованість та очевидне завищення заявленої суми.

Цивільний відповідач МТСБУ у своєму відзиві на позовну заяву заперечувало проти задоволення цивільного позову зазначивши, що відповідно до положень ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування або відмови в виплаті страхового відшкодування (регламентної виплати), потерпіла ОСОБА_7 не зверталася із заявою до МТСБУ із заявою на отримання страхового відшкодування, необхідних документів не надавало.

Надані потерпілою ОСОБА_7 докази у підтвердження матеріальних затрат на лікування є сумнівними, оскільки, серед іншого, підтверджують придбання препаратів, які не пов`язані із травмами, отриманими останньою під час дорожньо-транспортної пригоди від 19.11.2023 року. В частині стягнення з МТСБУ моральної шкоди, зазначило про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині, з огляду на відсутність в переліку ст. 26-1, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстав для відшкодування моральної шкоди.

Також, відповідач МТСБУ заперечувало проти стягнення заявленої суми витрат потерпілої ОСОБА_7 на правничу допомогу через її завищення, не співмірність із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг.

Суд, вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_7 , вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази щодо заявлених позовних вимог,виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 129 цього Кодексу, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_7 , яка є у даному кримінальному провадженні потерпілою (особою, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди), пред`явила цивільний позов до фізичної особи: обвинуваченого ОСОБА_4 та юридичної особи: Моторного транспортного страхового бюро України, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.61, 128 КПК України.

Право потерпілої пред`явити цивільний позов в кримінальному провадженні, в тому числі до юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діями обвинуваченого, прямо передбачає ст.128 КПК України.

Потерпіла, як цивільний позивач, не позбавлена права визначати осіб, до яких вона позивається.

Згідно з правовим висновком, що містить Постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі № 465/4287/15, попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV (надалі Закон №1961-IV), загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Закон №1961-IV регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У вказаному Законі детально регламентовано дії водія, транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону №1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону №1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону №1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

- навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

- неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону №1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.

Із аналізу наведених норм спеціального Закону №1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону №1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає

Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Разом з тим у Законі №1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі №1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування. Особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком, шкоди, заподіяної здоров`ю або життю потерпілого трирічним строком.

Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону №1961-IV не містять.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону №1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

Дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої завдано майнової, моральної шкоди та були спричинені потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень,мала місце 19.11.2023, позовні вимоги в уточненій редакції останньою подано до суду 21.05.2024, тобто річний та трирічний строк у відповідності до вказаних вище вимог законодавства потерпілою дотриманий.

На момент інкримінованих подій цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 не була застрахована. Відповідно до відповіді МТСБУ від 08.05.2024 за № 9-03/20024 інформації про договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо забезпечення транспортного засобу «ВАЗ 2106» з державним номером НОМЕР_2 в ЦБ МТСБУ не виявлено.

Згідно з п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове старшування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV (далі- Закон №1961-IV) МТСБУ зарахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом,у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.

Згідно зі ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язокта є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Як вбачається з положень Закону №1961-IV,що шкодою,заподіяною життюта здоров`юпотерпілого внаслідокдорожньо-транспортноїпригоди,є шкода,пов`язана злікуванням потерпілого; моральнашкода,що полягаєу фізичномуболю тастражданнях,яких потерпілий-фізична особазазнав узв`язку зкаліцтвом абоіншим ушкодженнямздоров`я (стаття23). Узв`язку злікуванням потерпілоговідшкодовуються обґрунтованівитрати,пов`язані здоставкою,розміщенням,утриманням,діагностикою,лікуванням,протезуванням тареабілітацією потерпілогоу відповідномузакладі охорониздоров`я,медичним піклуванням,лікуванням удомашніх умовахта придбаннямлікарських засобів (стаття 24).

У даному кримінальному провадженні є встановленим, що обвинувачений

ОСОБА_4 , 19.11.2023, керуючи технічно справним транспортним засобом «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись зі швидкістю близько 50 км/год. по мокрому покриттю проїзної частини дороги по вул. Гетьманській, м. Новомосковськ зі сторони

вул. Сучкова в бік вул. Шевченко, внаслідок порушення вимог Правил дорожнього руху, під час наближення до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебуває пішохід, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в результаті чого останній були спричинені тяжкі тілесні ушкодження.

Факт отримання тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_7 в результаті ДТП встановлений на підставі висновком експерта№56 від 13.02.2024, відповідно до якого у

гр. ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла:

- закритої черепно-мозкової травми, забій головного мозку, множинних саден в лобно-скроневій ділянці справа;

- закритої травми правої нижньої кінцівки з переломом діафізу правої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків та косими переломами діафізів правої великогомілкової та малогомілкової кісток в середній третині зі зміщенням уламків, з розвитком в посттравматичному періоді загрозливого для життя явищами у вигляді емболії нез`ясованого ґенезу (жирової або тромбозу цин дрібного калібру), що підтверджується клінічними проявами в представленій медичній документації (наявністю неврологічної симптоматики с порушення свідомості - приглушення з переходом в кому), респіраторним рушенням (в легенях наявні ознаки «шокової» легені та забою легень з ЗБИТКОМ гострого респіраторного дистрес-синдрому та двобічного гідротораксу, наявністю петехій синьо-бурого кольору на шкірі грудної клітини), порушення реологічних властивостей крові, тощо;

- закритої травми тазу, забій сечового міхура, з явищами гематурії.

Перебування потерпілої на лікуванні після отриманих в результаті ДТП травм підтверджено копією виписного епікризу від 22.11.2023(т.1 а.с.146), випискою з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 13002 (т.1 а.с. 147) щодо перебування ОСОБА_7 на лікуванні у центрі травматології та ортопедії КП «ДОКЛМ «ДОР» від 12.12.2023, копією виписки № 1283 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого щодо перебування на стаціонарному лікуванні в КП «Новомосковському ЦРЛІЛ» 330.01по 09.02.2024 (т.1 а.с. 148).

Відповідно до витягів з електронного реєстру листків непрацездатності за

№ 009010 та 059017 ОСОБА_7 перебувала на лікарняному з 19.11.2023 по 01.07.2023 (т.1 а.с. 151-152). Згідно з довідкою МСЕК № 173 на час огляду 18.03.2024 ОСОБА_7 продовжено листок непрацездатності (т.1 а.с.148 на звороті).

Згідно зкопіями квитанцій, наданих потерпілою на придбання ліків ОСОБА_7 витрачено загалом 33 218,96 гривень.

В ході судового розгляду представником потерпілої ОСОБА_7 надано довідку Обласної МСЕК № 3 до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії №ААД за

№ 085684, відповідно до якої ОСОБА_7 з 02.08.2024 встановлено інвалідність 3 групи(т.2 а.с. 87).

В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_4 долучено розписку потерпілої ОСОБА_7 від 02.07.2024 (т.1а.с.193), щодо отримання потерпілою

ОСОБА_27 від обвинуваченого в рахунок часткового відшкодування матеріальної та моральної шкоди грошових коштів в сумі 182 000 грн., що також підтвердила потерпіла ОСОБА_7 під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи викладене, заявлена потерпілою ОСОБА_7 сума заподіяної їй матеріальної шкоди в сумі 113 209,68 грн. відшкодована в повному обсязі.

Разом з цим, звертаючись із позовною вимогою про стягнення матеріальної та моральної шкоди у зазначеній вище сумі, потерпіла просила стягнути солідарно з обвинуваченого ОСОБА_4 та МТСБУ матеріальну шкоду в сумі 113 209,68 грн., та моральну шкоду в розмірі 250 000 грн. завданої кримінальним правопорушенням.

З цього приводу суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Спірні правовідносини щодо відшкодування шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою врегульовані положеннями Цивільного Кодексу України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV.

Згідно з пп. а) п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язковестрахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV (далі- Закон №№1961-IV) МТСБУ зарахунок коштівфонду захиступотерпілих відшкодовуєшкоду наумовах,визначених цимЗаконом,у разіїї заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до положень ст. 26-1 Закону № 1961-IV cтраховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

При цьому, положення вказаної статті передбачають можливість відшкодування МТСБУ моральної шкоди потерплому у визначеному відсотку лише у випадках передбачених: п.п. г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону, а саме учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності та осіб з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, осіб з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також осіб, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, які звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України;

п.п.ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, здійснення МТСБУ відшкодування потерпілому моральної шкоди, заподіяноїтранспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (пп. а) п. 41.1 ст. 41 Закону), не передбачена, оскільки не входить до випадків визначених ст. 26-1 Закону № 1961-IV.

Разом з цим, положення вказаного Закону взагалі не передбачають саме солідарного обов`язку МТСБУ тавинної у дорожньо-транспортній пригоді особи,цивільно-правова відповідальність якого не забезпечена укладанням обов`язкового договору страхування,щодо відшкодування потерпіломуматеріальної таморальної шкоди, заподіяноївнаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В той же час зміст позовної заяви не містить належного правового обґрунтування, з огляду на які положення закону чи договору передбачена солідарна відповідальність особи, у користуванні якої на час дорожньо-транспортної пригоди знаходилось джерело підвищеної небезпеки та МТСБУ.

Посилання представника потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у додаткових поясненнях по справі на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 на п.149 які містять висновки що внаслідок заподіяння під час дорожньо-транспортної пригоди шкоди (настання страхового випадку) винуватецьдорожньо-транспортної пригоди не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ними і страховиком (МТСБУ), не можуть бути прийняті судом в якості належного обґрунтування позовних вимог щодо солідарної відповідальності винної особи в дорожньо-транспортній пригоді та МТСБУ, оскільки випадки такого відшкодування МТСБУ чітко регламентовані Законом №1961-IV та не передбачають солідарного обов`язку МТСБУ та винної у дорожньо-транспортній пригоді особи відшкодувати заподіяну шкоду потерпілому.

Тому заявлені позовні вимоги в частині солідарного стягнення з МТСБУ матеріальної та моральної шкоди на корить потерпілої ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

В той же час в частині стягнення моральної шкоди, заподіяній потерпілій

ОСОБА_7 з обвинуваченого ОСОБА_4 суд дійшов наступного висновку.

Відповідно п.2 ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» зі змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 у пункті 9 Постанови орієнтує суди, що розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань /фізичних, психічних та інших/, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливість відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого.

Враховуючи конкретні обставини справи, характер і обсяг фізичних та душевних страждань, викликаних тривалим лікуванням, відновленням здоров`я, яких зазнала потерпіла ОСОБА_7 , встановлення потерпілій ОСОБА_7 ІІІ групи інвалідності через тілесні ушкодження, отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, часткове погашення обвинуваченим ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди, з урахуванням принципу розумності і справедливості, суд вважає можливим стягнути на користь потерпілої

ОСОБА_7 з обвинуваченого ОСОБА_4 50000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Потерпілою ОСОБА_7 заявлено вимоги про стягнення з обвинуваченого

ОСОБА_4 витрат на правові послуги у розмірі 96500 гривень. В підтвердження заявлених вимог суду надано: договір про надання правничої допомоги від 01.12.2023 року, укладений між ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_8 , ордер від 12.01.2024 року, копія свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_28 № 1702 від 18.06.2007, розписка від 19.04.2024 про отримання адвокатом ОСОБА_8 від ОСОБА_7 коштів на виконання договору про надання правничої допомоги від 01.12.2023, розрахунок вартості наданих послуг та акт приймання послуг щодо надання правничої допомоги від 19.04.2024.

Стаття 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до ст.120 та ст.122 КПК України до процесуальних витрат законодавцем віднесені витрати на правову допомогу та витрати на залучення експертів.

Згідно з положеннями статей 137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі наступних доказів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, виходить з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України від 23 січня 2014 року, заява № 19336/04, § 268).

Слід зазначити, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Як вбачається із матеріалів справи, предмет спору в цій справі не є складним і характер позовних вимог є розповсюдженим при пред`явленні цивільного позову в рамках кримінального провадження, а отже відсутня потреба у вивченні великого обсягу фактичних даних і процесуальні документи, які містяться у ній не є складними та не можуть займати значних витрат часу на їх виготовлення і побудову правової позиції професіоналом в галузі права.

Витрати на професійну правничу допомогу у заявленому потерпілою ОСОБА_7 розмірі 96 500 грн. не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, є неспівмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи (стягнення шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням), обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва, кількість судових засідань (14).

Таким чином, проаналізувавши послуги надані адвокатом та їх вартість, заперечення обвинуваченого ОСОБА_4 (який працює в ФОП ОСОБА_26 продавцем непродовольчих товарів та за сумісництвом водієм, його майновий стан) щодо заявленого потерпілою ОСОБА_7 розміру витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про те, що відшкодування понесених судових витрат у розмірі, обумовленого сторонами угодою, є завищеним та неспівмірними з витраченим часом та обсягом виконаних робіт.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи і витраченого адвокатом часу.

Визначаючи сукупний розмір зазначених витрат на правову допомогу, який підлягає відшкодуванню, застосовуючи наведений правовий висновок щодо реальності (дійсності та необхідності) витрат на правову допомогу, суд вважає, що витрати на правову допомогу, понесені потерпілою ОСОБА_7 підлягають відшкодуванню обвинуваченим

ОСОБА_4 у розмірі 30 000,00 грн. Саме в такому розмірі витрати відповідають критерію обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, відповідають обсягу вчинених процесуальних дій, обсягу виконаних адвокатом робіт, відповідають критерію розумності їхнього розміру (встановлення їхньої дійсності та необхідності), виходячи з конкретних обставин справи.

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню були проведені: судова експертиза технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/104-23/44866-ІТ від 20.12.2023 у розмірі 3029,12 грн.; комплексна судова фототехнічна та автотехнічної експертиза №КСЕ - 19/104-23/46074 від 27.12.2023 у розмірі 6058,24 грн.; судова автотехнічна експертиза №205-24 від 21.03.2024 у розмірі 15145,60 грн.; витрати за які підлягають стягненню з обвинуваченого в силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені підлягає вирішенню, згідно з положенням ст. 100 КПК України.

ОбвинуваченомуОСОБА_4 запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєні кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без позбавлення права керування транспортними засобами.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому ОСОБА_4 строк на 3 роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України на ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 та Моторно транспортного страхового бюро України відшкодування матеріальних та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 користь потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_7 витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/104-23/44866-ІТ від 20.12.2023 у розмірі 3029 (трьох тисяч двадцять одної) гривень 12 (дванадцяти) копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням комплексної судової фототехнічної та автотехнічної експертизи №КСЕ - 19/104-23/46074 від 27.12.2023 у розмірі 6058 (шість тисяч п`ятдесят вісім) гривень 24 (двадцять чотири) копійки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судовоїавтотехнічної експертизи №205-24 від 21.03.2024 у розмірі 15145 (п`ятнадцять тисяч сто сорок п`ять) гривень 60 (шість десять) копійок.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.11.2023, на автомобіль марки «ВАЗ 2106», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом заборони відчужувати, користуватися та розпоряджатися будь-яким особам зазначеним майном.

Речові докази:

- транспортний засіб марки «ВАЗ 2106», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та ключі до нього-повернути ОСОБА_4 .

- СD-R диск з відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1