УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року

м. Київ

справа № 947/11021/24

провадження № 51-5681 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2024 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року.

Суть питання та встановлені судом обставини

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2024 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_4 на рішення прокурора Одеської обласної прокуратури від 24 червня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 листопада 2023 року за № 0000127.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року ухвалу слідчого судді залишено без зміни.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 , у якій вона не погоджується з вказаними судовими рішеннями, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Мотиви Суду

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, якої намагаються досягнути.

За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже, не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Положеннями ч. 4 ст. 424 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.

Таке обмеження відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 оскаржує ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2024 року, а також ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року, постановлену за результатами розгляду її апеляційної скарги на вказану ухвалу слідчого судді, які не можуть бути предметом перегляду суду касаційної інстанції відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України.

Зважаючи на те, що касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку, колегія суддів дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження з огляду на вимоги п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України необхідно відмовити.

З цих підстав Суд постановив:

Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2024 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року, якою вказане судове рішення залишено без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5