Номер провадження: 11-кп/813/1324/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_6 на ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 24.01.2025 якою у к/п № 0003321 від 24.06.2019 відносно:

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Старокозаче, Білгород-Дністровського р-ну, Одеської обл., громадянки України, не заміжньої, з неповною загальною освітою, яка має на утриманні трьох малолітніх дітей, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

- обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 119 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 21.03.2025, без визначення застави

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Старокозаче, Білгород-Дністровського р-ну, Одеської обл., громадянки України, не заміжньої, з загальною освітою, маюча на утриманні трьох малолітніх дітей, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої,

- обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 119 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 21.03.2025, без визначення застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою Приморського райсуду м. Одеси від 24.01.2025 було задоволено клопотання прокурора ОСОБА_9 та був продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 119 КК України строком до 21.03.2025.

Обґрунтовуючи ухвалу, суд 1-ої інстанції, врахував тяжкість інкримінованих злочинів, їх суспільну небезпеку та прийшов до висновку про те, що у вказаному провадженні продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою обвинувачена ОСОБА_6 апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що ухвала суду є незаконною і необґрунтованою з таких підстав:

- клопотання прокурора належним чином не обґрунтоване , заявлені ризики не доведені;

- вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, від органу досудового розслідування не переховувалася, має трьох малолітніх дітей, не має паспорту для виїзду за кордон, все життя прожила в Одеській обл., займаючись вихованням дітей.

- у відповідності до практики ЄСПЛ тяжкість інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу;

- вона понад 5 років утримується під вартою, що порушує її права з огляду на відсутність вироку суду;

За таких обставин, обвинувачена ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу від 24.01.2025 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно неї запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Окрім того, на вказану ухвалу подала апеляційну скаргу обвинувачена ОСОБА_6 , в якій вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою з таких підстав:

- клопотання прокурора належним чином не обґрунтоване, заявлені ризики не доведені;

- вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, від органу досудового розслідування не переховувалася, має трьох малолітніх дітей, не має паспорту для виїзду за кордон;

- у відповідності до практики ЄСПЛ тяжкість інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу;

- вона понад 5 років утримується під вартою, що порушує її права з огляду на відсутність вироку суду;

За таких обставин, обвинувачена ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу від 24.01.2025 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно неї запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачені та їх захисники підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, водночас прокурор ОСОБА_10 направила на адресу апеляційного суду заяву, в якій просила розглядати апеляційні скарги за її відсутності, проти їх задоволення заперечувала.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Приморському райсуді м. Одеси знаходиться к/п 0003321 від 24.06.2019за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 119 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою (у разі його наявності), ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, а також, в деяких випадках, копію обвинувального акту та журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Водночас, зважаючи на можливу міру покарання, яка може загрожувати обвинуваченим разі визнання їх винуватим, зокрема, у вигляді позбавлення на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна, суспільну небезпеку інкримінованих злочинів, корисливу спрямованість та наслідки, колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції про необхідність застосування відносно них запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки виходячи з цього є підстави вважати, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинувачених від суду.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Доводи сторони захисту про відсутність підтвердження продовження існування ризиків, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що ОСОБА_6 та ОСОБА_6 можуть здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає беззаперечних доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Окрім того, зважаючи на те, що остаточне рішення по справі відносно обвинувачених не прийнято та на теперішній час судовий розгляд кримінального провадження триває, не всі свідки допитані, колегія суддів вважає, що в даному випадку існує ризик можливого незаконного впливу останніх на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Апеляційний суд також не може безумовно виключити існування ризику вчиненні іншого кримінального правопорушення, з огляду на специфіку та спосіб вчинення інкримінованих злочинів.

Однак, з огляду на те, що обвинувачені тримаються під вартою понад 5 років, судовий розгляд кримінального провадження ще не завершений, апеляційний суд з урахуванням усталеної практики ЄСПЛ відповідно до якої національні суди повинні з`ясувати чи є тримання під вартою під час судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також чи є можливість обмежитися застосуванням менш суворого (альтернативного) запобіжного заходу вважає за можливе визначити обвинуваченим альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Відповідно до п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається в межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Вирішуючи питання про розмір застави, апеляційний суд виходить з того, що приписи КПК Українита практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Водночас, апеляційний суд додатково зауважує на тому, що запобіжні заходи є попереджувальними, і їх метою є забезпечення виконання обвинуваченими покладених на нього процесуальних обов`язків в разі, якщо є побоювання здійснення обвинуваченим будь-яких дій, що заважають встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відтак, з огляду на фактичні обставини інкримінованих злочинів, їх специфіку на наслідки, корисливий мотив, відомості про особу обвинувачених, які мають міцні соціальні зв`язки , існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України колегія суддів приходить до висновку про те, що застава у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є необхідною і достатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_6 .

Відповідно до п. 2) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За приписами п. 2) ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційні скарга обвинувачених підлягають частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала суду скасуванню, із постановленням нової ухвали, про часткове задоволення клопотання прокурора ОСОБА_9 , продовження запобіжного заходу обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 182-183, 331, 370, 404, 405, 407, 409, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24.01.2025, якою стосовно ОСОБА_6 , та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 119 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення застави до 21.03.2025 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21.03.2025.

Визначити розмір застави у якості альтернативного запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_6 у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 грн.

Обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA1086720

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 03.03.2025, заставна сума за ОСОБА_6 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У разі внесення визначеного апеляційним судом розміру застави, звільнити обвинувачену ОСОБА_6 з-під варти негайно та відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на неї строком до 21.03.2025 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця реєстрації, проживання та роботи;

- не відлучати з Одеської області без дозволу суду;

- здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській обл. свій паспорт для виїзду за кордон;

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21.03.2025.

Визначити розмір застави у якості альтернативного запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_6 у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 грн.

Обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA1086720

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 03.03.2025, заставна сума за ОСОБА_6 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У разі внесення визначеного апеляційним судом розміру застави, звільнити обвинувачену ОСОБА_6 з-під варти негайно та відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на неї строком до 21.03.2025 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця реєстрації, проживання та роботи;

- не відлучати з Одеської області без дозволу суду;

- здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській обл. свій паспорт для виїзду за кордон;

Роз`яснити обвинуваченим та заставодавцям наслідки невиконання обов`язків передбачених ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України

Строк дії ухвали апеляційного суду в частині покладання обов`язків на обвинувачених у разі внесення застави до 21.03.2025.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4