Справа № 743/323/24
Провадження №1-кп/743/3/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року селище Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Ріпки обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000007 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чернігів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, офіційно не працевлаштованого, з повною загальною середньою освітою, такого, що на військовому обліку не перебуває, на утриманні осіб не має, особою з інвалідністю, народним депутатом та депутатом органів місцевого самоврядування не є, засудженого вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09 вересня 2010 року за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України із призначенням покарання на підставі статті 71 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком на п`ять років; вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2019 року за частиною 2 статті 186, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком на чотири роки; вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 грудня 2023 року за частиною 3 статті 289 Кримінального кодексу України із призначенням покарання на підставі статті 70 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком на вісім років, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України, сторони кримінального провадження: прокурор, обвинувачений, інші учасники кримінального провадження: потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И В:

08.11.2023 р. приблизно о 15 год 00 хв ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи повторно, шляхом обману ОСОБА_7 , під приводом отримання у тимчасове користування для особистих потреб, заволодів мобільним телефоном марки Tecno Spark Go 2023 BF7 4/64 GB, вартістю 3846, 00 грн, що належить ОСОБА_7 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, передбачена ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, 23.11.2023 р. в обідній час ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного згідно Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. № 2002-ІХ, згідно якого на всій території України введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався (зокрема, Указом Президента України від 06.11.2023 р. № 734/2023, затвердженим Законом України № 3429-ІХ від 08.11.2023 р., строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 16.11.2023 р. строком на 90 діб), шляхом вільного доступу, перебуваючи у житловій кімнаті будинку АДРЕСА_4 , усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно та повторно, викрав мобільний телефон Samsung A032F Galaxy А03 Core 2/32 GB вартістю 3622, 00 грн та навушники Wireless stereo headset ХВ450ВТ вартістю 377, 95 грн, що належать ОСОБА_8 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 3999, 95 грн.

Відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, передбачена ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні 17.05.2024 р. ОСОБА_5 вину визнав повністю та показав, що у листопаді 2023 року зайшов до знайомого ОСОБА_9 , з яким вони знайомі приблизно з 2012 - 2013 років, у гості. Точну адресу проживання обвинувачений не згадав, але вказав, що через дорогу від його будинку, біля відділення поліції. Під час перебування там попросив у ОСОБА_9 скористатися його мобільним телефоном. Пояснив таку потребу тим, що хоче встановити банківську карту. Обіцяв повернути телефон.

В той же день він поїхав у м. Чернігів, де має власне житло, і також у м. Чернігів проживають його матір з вітчимом. Він був у них у гостях, а потім попросив здати телефон у ломбард оскільки забув вдома свої документи. Пояснив їм, що це його телефон і у нього є від нього коробка та інші документи на придбання. Вони утрьох пішли до ломбарду. Обвинувачений всередину не заходив, стояв на подвір`ї, курив. Батьки вийшли з ломбарду та віддали йому приблизно 1500 грн. Це було десь о пів на восьму вечора. Потім він ще приблизно годину перебував у батьків у гостях. Додому у селище Ріпки він поїхав на таксі, оскільки вже було пізно і маршрутки не ходили.

Зазначив, що на той момент власного телефону у нього не було. Він загубив його десь у вересні 2023 року. Тимчасово користувався «кнопковим» телефоном, але з собою його нікуди не брав, він знаходився у нього вдома в селищі Ріпки.

Вказав, що у подальшому просив батьків викупити з ломбарду мобільний телефон та пообіцяв віддати кошти, які вони на це витратять. Але грошей не віддав.

Також обвинувачений показав, що у листопаді 2023 року у нього вдома в АДРЕСА_2 перебувала у гостях знайома ОСОБА_10 , з якою вони знайомі приблизно з 2013 - 2014 років. Коли вона відпочивала, обвинувачений узяв її мобільний телефон та навушники і приблизно пообіді (о дванадцятій - тринадцятій годині дня) поїхав у м. Чернігів. Наміру, зі слів обвинуваченого, на реалізацію телефона та навушників він не мав. Узяв їх з метою прослуховування музики у дорозі. Близько шістнадцятої години того ж дня йому зателефонувала ОСОБА_10 з невідомого номера і він повідомив її, що це він взяв її речі, та пообіцяв повернути пізніше.

За доводами обвинуваченого, станом на момент телефонної розмови із ОСОБА_10 він здавати до ломбарду телефон наміру не мав, оскільки встигав на маршрутку. Однак, потім, увечері, у нього виник такий намір і вони зі знайомим на прізвище ОСОБА_11 пішли до ломбарду. Сам обвинувачений у ломбард не заходив, телефон здавав ОСОБА_29, який віддав йому приблизно 1000 грн.

У районі центрального ринку у м. Чернігів вони з ОСОБА_29 вступили у розмову з незнайомим чоловіком. Потім ОСОБА_11 пішов до магазину «Союз», а обвинувачений запропонував незнайомому чоловікові купити у нього навушники, так як вважав, що без телефону вони йому не потрібні. За словами обвинуваченого, незнайомий чоловік віддав йому за них 200 грн. З ОСОБА_29 вони повернулися до селища Ріпки пізно ввечері. ОСОБА_10 його не дочекалася, зачинила будинок та пішла. У подальшому кілька днів він обіцяв повернути ОСОБА_10 її речі, але так і не повернув.

Під час допиту обвинувачений висловив щирий жаль щодо скоєного. Зізнався, що такі дії допускав і раніше, але речі повертав. Однак, тоді він був працевлаштованим, а зараз не працює, так як не може знайти роботу, яка б його влаштовувала. Вказав, що під час судового провадження докладає зусиль для відшкодування потерпілим завданої шкоди.

У судовому засіданні 12.06.2024 р. свідок ОСОБА_12 показав, що приблизно після обіду у світлу пору доби (пору року свідок не пам`ятає, можливо взимку) він зі своїм кумом ОСОБА_13 зайшли провідати ОСОБА_14 у будинок, розташований по АДРЕСА_5 . Були там приблизно 5 - 10 хвилин, свідок сидів спиною до вхідних дверей, коли у кімнату зайшов обвинувачений, якого він бачив вперше, та почав розмовляти з ОСОБА_15 про мобільний телефон. ОСОБА_7 пішов у другу кімнату та виніс звідти мобільний телефон у коробці. Сам факт передачі мобільного телефону він у пам`яті не зафіксував, однак пам`ятає як обвинувачений повідомив ОСОБА_14 , що поїде до ОСОБА_16 , після чого пішов.

У судовому засіданні 04.07.2024 р. був допитаний потерпілий ОСОБА_7 , однак після судового засідання було з`ясовано, що технічний запис допиту потерпілого не відображається у системі відеоконференцзв`язку, з огляду на що 06.08.2024 р. ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області, постановлено без виходу до нарадчої кімнати провести повторний допит потерпілого.

У судовому засіданні 06.08.2024 р. потерпілий ОСОБА_7 під час повторного допиту показав, що десь у кінці жовтня, на початку листопада 2023 року до нього за адресою: АДРЕСА_6 (нову назву вулиці потерпілий не пам`ятає) прийшли обвинувачений та ОСОБА_17 . Обвинувачений попросив у потерпілого телефон, пояснивши це тим, що йому треба зняти гроші, які надіслав йому батько, та повідомив, що через півгодини поверне. Потерпілий добровільно віддав свій мобільний телефон обвинуваченому. Взамін обвинувачений лишив потерпілому кнопковий телефон, щоб той не залишився без зв`язку. Однак мобільний телефон він йому не повернув. Через деякий час потерпілий заходив додому до обвинуваченого і той знову запевняв, що скоро поверне телефон та все буде добре. Десь через 15-20 днів після того, як потерпілий віддав обвинуваченому телефон, потерпілий знову прийшов до нього додому. У той час у потерпілого гостювали знайомі ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . У їх присутності обвинувачений попросив потерпілого дати йому документи на телефон, пояснивши це тим, що у нього телефон забрали і щоб його повернути потрібно надати документи на нього. Потерпілий віддав йому документи на телефон. Але до цього часу обвинувачений телефон йому не повернув, збитків не відшкодував.

Потерпілий також повідомив суд, що обвинуваченого не пробачить навіть у тому випадку, якщо він відшкодує вартість телефону.

У судовому засіданні 04.07.2024 р. свідок ОСОБА_13 показав, що приблизно восени 2023 року після обіду вони з ОСОБА_20 перебували у гостях у ОСОБА_7 , бо їм сказали, що нібито він уже не живе за адресою проживання. Тому вони прийшли його провідати. Пробули приблизно 10-15 хвилин до того, як прийшов обвинувачений. Він сказав ОСОБА_21 дати документи на телефон, щоб забрати телефон у Чернігові. Він повинен був його повернути вчора-позавчора, але у нього його забрали. Тому йому потрібні документи, щоб повернути телефон до вечора. Обвинувачений сказав, що якщо не зможе повернути телефон увечері, то поверне його вранці точно. Потерпілий віддав обвинуваченому документи і той пішов, а свідок з ОСОБА_20 побули ще там 10-15 хвилин і теж пішли.

У судовому засіданні 04.07.2024 р. свідок ОСОБА_22 показав, що ОСОБА_5 є його товаришем. На час подій ОСОБА_10 була співмешканкою ОСОБА_23 і свідок теж її знав. Десь наприкінці літа, можливо у серпні 2023 року, бо було вже прохолодно, ОСОБА_23 зателефонував свідку і попросив зустрітися. Вони зустрілися біля Приватбанку. Обвинувачений прийшов на зустріч уже з телефоном ОСОБА_10 . Свідок знав, що це її телефон, і сам обвинувачений цього не приховував. Обвинувачений вказав, що є фінансові труднощі і потрібно здати телефон у ломбард. Оскільки він не міг знайти свого паспорта, то попросив свідка це зробити. Свідок погодився. Вони поїхали в Чернігів на таксі та свідок здав телефон у ломбард на «Ремзаводі». За телефон отримав близько 1100 грн. Потім вони з обвинуваченим попили пива біля АТБ і поїхали додому на таксі. Таксі у обидві сторони та пиво оплачував обвинувачений. Гроші за телефон свідок усі віддав йому. Під час цієї події вони увесь час були поряд. Обвинувачений лише один раз відійшов хвилин на 20, а свідок чекав його у таксі. Навушників у обвинуваченого свідок не помітив. Через 2-3 дні свідок від ОСОБА_10 дізнався про те, що трапилось.

У судовому засіданні 06.08.2024 р. потерпіла ОСОБА_8 показала, що наприкінці листопада відпочивала у ОСОБА_23 вдома у селищі Ріпки по вул. Шевченка (номер будинку не пам`ятає). Випивали. У неї з собою було 2 мобільних телефони, зарядний пристрій та навушники білого кольору. Один телефон: Samsung, моделі, що починається на «А03», кольору м`яти, був з сім-картками, інший - без. Той телефон, що був з сім-картками був новіший, другий - з побитим екраном. З ними разом випивав ОСОБА_24 . Близько 11 - 12 години потерпіла лягла відпочивати. Прокинулась близько 20-ї години того ж дня. ОСОБА_23 та ОСОБА_9 не було. Також вона виявила, що немає телефону з сім-картками, зарядного пристрою та навушників. Вона побігла шукати друзів, щоб дали їй телефон зателефонувати на свій номер. При спробі додзвонитися виявила, що телефон вимкнено. Оскільки вона не пам`ятала номер обвинуваченого напам`ять, то вона звернулася до його товариша ОСОБА_25 та зателефонувала обвинуваченому. Обвинувачений запевнив її, що скоро приїде та усе поверне. Потерпіла попередила обвинуваченого, що звернеться до поліції у випадку, якщо він не поверне її речі. Вона зачекала орієнтовно до 22 год 30 хв та коли зрозуміла, що обвинувачений вже не приїде через запровадження комендантської години, пішла додому. Наступного ранку вона знову телефонувала до обвинуваченого і останній запевняв її, що везе телефон. Близько 12-ї години потерпіла звернулася до поліції. Після цього приблизно о 16 - 17 годині того ж дня обвинувачений повернув їй сім-картки. На думку потерпілої, у цей момент йому було байдуже щодо того, що він не повернув її майно.

Крім того, у судовому засіданні 06.08.2024 р. обвинувачений вибачився перед потерпілою та остання у питанні міри покарання поклалася на розсуд суду, зазначивши, що пробачає обвинуваченого незалежно від того, відшкодує вій їй шкоду чи ні. Однак, зауважила, що обвинувачений знав, що вона самостійно виховує двох дітей і все одно так вчинив.

У судовому засіданні 11.12.2024 р. свідок ОСОБА_26 , матір обвинуваченого, відмовилася давати показання щодо ОСОБА_5 .

У судовому засіданні 11.12.2024 р. свідок ОСОБА_27 , співмешканець матері обвинуваченого, показав, що подзвонив ОСОБА_28 матері, сказав, що треба забрати телефон на вул. Рокосовського з ломбарду, щоб «перезакласти» у іншому ломбарді. Грошей хотів. Думав, що за нього більше заплатять у іншому ломбарді. Планував отримати різницю між сплаченими коштами у першому ломбарді та отриманими у другому. Свідок та співмешканка приїхали, забрали телефон в ломбарді за кошти свідка, а потім заклали його у іншому ломбарді, що знаходиться на центральному ринку, також на ім`я свідка. Це було десь рік назад ввечері близько 18-ї години. Телефон був з документами. Більше грошей у іншому ломбарді не дали, свідок отримав за телефон 1700, 00 чи 1800, 00, чи 2700, 00 грн, точну суму не пам`ятає. Кошти свідок забрав собі. Постояли, поговорили, після чого свідок та його співмешканка поїхали додому, а обвинувачений пішов по своїм справам. Ввечері, близько 21-ї години обвинувачений з`явився за місцем проживання свідка та матері та попросив позичити грошей, гривень 600. Свідок позичив. Обвинувачений побув у них хвилин 20 - 30 та пішов. Потім приблизно через тиждень ОСОБА_23 знову зателефонував та сказав, що треба разом піти забрати телефон. Свідок якраз їхав у відрядження у Київ, у місті його не було. Повернувся свідок десь через тиждень чи, навіть, менше. Потім свідок запропонував матері обвинуваченого піти в ломбард та переписати телефон на неї, бо йому не треба були ці проблеми. Свідок переписав на неї телефон, а що вона потім з ним зробила свідок не знає.

При цьому, суд не вбачає розбіжностей у фактичних обставинах справи та показаннях свідка ОСОБА_12 , який показав момент передачі ОСОБА_7 саме мобільного телефону обвинуваченому, оскільки свідок не пам`ятає зміст розмови між ними та сам мобільний телефон не бачив, а бачив лише коробку з-під нього. З показань свідка вбачається, що він сидів спиною до обвинуваченого та бачив лише епізод, коли ОСОБА_7 виніс коробку з іншої кімнати. Тому показання свідка про те, що відбувся саме факт передачі мобільного телефону є припущеннями, сформованими на підставі поверхового сприйняття змісту розмови про мобільний телефон.

Також суд враховує ту обставину, що з моменту вчинення правопорушення минув певний час, і сам обвинувачений не зміг детально відтворити у пам`яті обставин вчинення ним кримінального правопорушення. При цьому, два факти появи обвинуваченого за адресою проживання потерпілого підтверджуються показаннями самого потерпілого, факт передачі коробки та документів на телефон окремо від телефону підтверджується потерпілим та свідком ОСОБА_13 , факт викупу телефону з одного ломбарду та передачі його до іншого підтверджується свідком ОСОБА_27 .

Відтак показання обвинуваченого, потерпілого та свідків щодо епізоду за ч. 2 ст. 190 КК України не суперечать фактичним обставинам справи, викладеним у формулюванні обвинувачення, які стороною захисту не оспорюються.

Крім того, під час проведених допитів суд встановив певні розбіжності у показаннях обвинуваченого, потерпілої та свідка ОСОБА_22 .

Зокрема, потерпіла ОСОБА_8 показала, що наприкінці листопада 2023 року вони за адресою проживання обвинуваченого вживали спиртні напої разом з ОСОБА_22 .

Обвинувачений про факт спільного розпиття спиртних напоїв зі свідком за адресою вчинення правопорушення суд не повідомляв, зазначивши лише, що вони перебували разом зі свідком у місті Чернігові.

Свідок ОСОБА_22 надав показання про те, що обвинувачений зателефонував йому наприкінці літа 2023 року, після чого вони зустрілися біля ПриватБанку у селищі Ріпки та звідти поїхали до м. Чернігів здавати телефон у ломбард.

Як вбачається з відповіді ТОВ «Мій дім - фортеця», мобільний телефон Samsung A032F Galaxy А03 Core 2/32 GB 23.11.2023 р. о 17 год 05 хв 59 с закладався до ломбардного відділення ПТ «Ломбард «Свіжа Копійка» ОСОБА_22 .

При цьому, обвинуваченим вина визнається повністю, а потерпіла під час допиту вказала на винуватість саме ОСОБА_5 , який був присутнім під час події за адресою свого проживання, однак самого факту крадіжки вона не бачила, оскільки спала.

З даного приводу суд зауважує, що відповідно до положень ст. 377 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Так допитом обвинуваченого та переглянутим в судовому засіданні відеозаписом слідчого експерименту підтверджується причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Крім того, прокурором у судових дебатах було слушно наголошено на тому, що, прокинувшись, потерпіла зателефонувала саме обвинуваченому, а не іншому товаришу, та у ході судового розгляду не змінила свого переконання щодо того, що телефон та навушники викрав саме обвинувачений. Відтак суд не вбачає підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення стосовно особи, якій воно висунуте.

Відтак показання обвинуваченого, потерпілої та свідка щодо епізоду за ч. 4 ст. 185 КК України не суперечать фактичним обставинам справи, викладеним у формулюванні обвинувачення, які стороною захисту не оспорюються.

Вартість отриманого в результаті злочинних дій майна підтверджується висновками експертів та не заперечується учасниками справи.

Таким чином, керуючись внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що обвинувачення, пред`явлені ОСОБА_5 , знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і обвинувачений своїми умисними діями вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, та ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

При цьому, за положеннями ст. 50 КК України метою покарання, крім кари, є виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 неодноразово засуджувався за корисливі злочини, ніде не працює. У 2023 році ОСОБА_5 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Потерпілий ОСОБА_7 , що є особою похилого віку, обвинуваченого не пробачив. На момент вчинення правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України обвинувачений володів інформацією про те, що потерпіла ОСОБА_8 самостійно виховує двох дітей. Матеріальну шкоду, завдану потерпілим кримінальними правопорушеннями, обвинуваченим не відшкодовано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі.

Також обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому, суд ставиться критично до доводів захисника про можливість застосування при призначенні покарання ст. 69 КК України, позаяк відсутність з боку обвинуваченого дій, спрямованих на відшкодування шкоди потерпілим, явно не свідчить про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

За положеннями ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що дані кримінальні правопорушення обвинувачений вчинив до ухвалення вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 грудня 2023 року, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. При цьому, суд враховує, що за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12.12.2023 р. ОСОБА_5 відбув покарання станом на день постановлення цього вироку строком 1 рік 1 місяць 12 днів.

Відтак цей строк слід зарахувати в строк покарання.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`явлено.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні слід покласти на обвинуваченого.

Речові докази відсутні. Долю документів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні обранню не підлягає, оскільки обвинувачений на день постановлення вироку відбуває покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком до набрання цим вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 грудня 2023 року, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Строк виконання покарання за цим вироком обчислювати з дати його постановлення.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання частково відбуте покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 грудня 2023 року строком 1 рік 1 місяць 12 днів.

Документи: виписку повного товариства «Ломбард «Свіжа копійка» щодо застави до даного ломбарду мобільного телефону A032F Galaxy А03 Core 2/32 GB, договір № 381-23010760 від 23 листопада 2023 року залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місця проживання: АДРЕСА_1 )на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судових товарознавчих експертиз у кримінальному провадженні, у розмірі 2271, 84 гривень (дві тисячі двісті сімдесят одна гривня 84 копійки).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1