Справа № 452/1967/23
Провадження № 1-кп/452/19/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

із участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України; із середньою освітою, не працюючого, раніше судимого, - останній раз вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20.09.2022р. за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років трьох місяців позбавлення волі з встановленням іспитового строку на один рік шість місяців, також відносно якого на розгляді Самбірського міськрайонного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про його обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, -

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 164 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 10 березня 2023 року о 20.00год замовив у мережі Інтернет в мобільному додатку «Телеграм» «Тема Шоп» психотропну речовину - «4-ММС», за що перерахував невідомому адміністратору грошові кошти в сумі 500грн та, отримавши повідомлення із геолокацією місця знаходження цієї речовини того дня о 22.55год у м. Самбір по вул. Шухевича (район кам`яного моста) Львівської області, усвідомлюючи, що його дії являються злочинними, знайшов згорток замотаний у клейку стрічку жовто-зеленого кольору з кристалоподібною речовиною бежевого кольору «4-ММС», що згідно висновку експерта відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, загальною масою 0,3305грам, та у наступному переносив цю речовину при собі для власного споживання без мети збуту і був затриманий працівниками поліції.

Крім того ОСОБА_5 будучи згідно рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 21 квітня 2021 року зобов`язаним сплачувати аліменти у користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно в розмірі частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, достовірно знаючи про покладений на нього судовим рішенням обов`язок щодо сплати аліментів, із умислом злісного ухилення від оплати щомісячних платежів, у період із 29.05.2018р. по 01.02.2024р. не вживав заходів щодо офіційного працевлаштування та сплати аліментів у визначеному розмірі, на обліку у центрі зайнятості не перебував, жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав та, маючи грошове забезпечення у вигляді державної соціальної допомоги по інвалідності починаючи з 26.12.2022р. коштів на утримання дитини не перераховував, що призвело до виникнення заборгованості на загальну суму 170111,5грн. і вказаний розмір сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Судом проаналізовано показання обвинуваченого по епізодах звинувачення, позиції прокурора та захисника, докази досудового розслідування в сукупності та, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки він злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини та вчинив незаконне придбання і зберігання психотропних речовин без мети збуту. Кваліфікація дій за вказаними нормами Кримінального Закону є вірною та обвинувачений повинен за це понести кримінальну відповідальність.

На підтвердження встановлених судом обставин винність особи вбачається із допитаного безпосередньо в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_5 , який свою провину в скоєнні кримінальних правопорушень визнав повністю; у вчиненому щиро розкаявся, усвідомлюючи протиправність своїх дій. Обвинувачений пояснив, що 10 березня 2023 року замовивши через Інтернет психотропну речовину, отримав смс, що її можна забрати неподалік кам`яного моста по вулиці Шухевича у м. Самборі Львівської області; у вказаному місці знайшов пакет із цією речовиною та повертаючись назад додому був зупинений працівниками поліції, котрі вилучили у нього психотропну речовину; таку придбав для власного вживання і не мав на меті її збувати; на даний час він пройшов лікування від наркотичної залежності; відтак просив суд за судовим рішенням призначити штраф, який він спроможний оплатити; аліменти на сплачував, оскільки не має матеріальної можливості.

Крім визнання вини обвинуваченим, його винність в інкримінованих кримінальних правопорушеннях доведена сукупністю зібраних доказів у ході досудового розслідування, дослідження яких відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд за погодженням із учасниками кримінального провадження визнав недоцільним. Водночас судом з`ясовано чи правильно розуміють сторони кримінального провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Також суд констатує вірною позицію сторони обвинувачення про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України під час судового провадження та застосування закону, який не підлягає застосуванню, через що судом було залишене без розгляду таке клопотання, оскільки стороною захисту до закінчення з`ясування обставин у справі не було суду надано інформації про психічні чи поведінкові розлади в обвинуваченого, про вживання ним наркотиків чи інших психоактивних речовин, а за основне не було встановлено особі діагнозу «наркоманія», наявність якого є обов`язковою умовою для звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України. Також поза увагою суду не залишилась і та обставина, що обвинувачений ОСОБА_5 і надалі під час судового розгляду кримінальної справи періодично вживав наркотичні засоби чи психотропні речовини мотивуючи ніби важко пережитою травмою внаслідок смерті батька, - що на переконання суду ставить під сумнів добровільність лікування та мету особи вилікуватись, у такий спосіб уникнути кримінальної відповідальності та бути звільненим від відповідальності.

У відповідності до вимоги ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Тому, призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних проступків; обставини та наслідки вчиненого, а також судом ураховано особу винного, його характеристику, вік, стан здоров`я, матеріальне та сімейне становище; відтак за наведеного і загальних засад призначення покарання, слід призначити ОСОБА_5 покарання необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових правопорушень.

Судом також ураховано обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , що є щирим каяттям та активним сприянням розкриттю кримінальних правопорушень; обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах установленого звинувачення обвинуваченому ОСОБА_5 , із урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали досудового розслідування в сукупності із поясненнями обвинуваченого, думки прокурора, позицію потерпілої та захисника-адвоката; із урахуванням особи ОСОБА_5 , який раніше судимий, його сімейного становища, характеристики, поведінки до і після вчинення проступків, вимоги закону, - із урахуванням всіх обставин справи суд дійшов висновку, що йому слід призначити покарання як за ч. 1 ст. 164 КК України так за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі, визначити особі остаточне покарання на підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, - що є тотожним позиції сторони обвинувачення, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні з тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; при цьому судом справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, в той час, як покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так іншими особами, зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з урахуванням того, що оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого (постанова ВС від 10 червня 2020 року в справі №161/7253/18), - що має місце в даній ситуації при застосуванні наведеного судом покарання щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом ураховано окрім загальних засад такого, і роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Водночас у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку встановленого за попереднім вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20.09.2022 року, де особі призначено покарання три роки три місяці позбавлення волі, тому із урахуванням пп. «б»» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, що при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з їх співвідношення «одному дню позбавлення волі відповідають» «два дні обмеження волі», тому обвинуваченому слід визначити остаточне покарання за сукупністю вироків і частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільного позову у встановленому законом порядку не заявлено; запобіжний захід не застосовувався; згідно вимог ст. 124 КПК України із обвинуваченого підлягає стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 1510,24грн.; питання речових доказів долучених до кримінального провадження №0000064 згідно постанови про визнання речовим доказом від 27.04.2023р. слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 373 - 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 309 КК України і призначити покарання:

-за ч. 1 ст. 309 КК України обмеження волі на строк 1(один) рік;

-за ч. 1 ст. 164 КК України обмеження волі на строк 1(один) рік 6(шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання ОСОБА_5 у виді обмеження волі на строк 1(один) рік 6(шість) місяців.

Згідно ст. 71 та ст. 72 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20.09.2022 року, де особі призначено покарання три роки три місяці позбавлення волі та встановлено іспитовий строк, - визначити остаточне покарання ОСОБА_5 позбавлення волі на строк 4(чотири) роки.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати із часу звернення вироку суду до виконання.

Речові докази: поліетиленовий згорток жовто-зеленого кольору з психотропною речовиною «4-ММС» загальною масою 0,3305грам, який поміщений у спец пакет №0580988 згідно Квитанції Самбірського РВП №003488, - знищити після набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 1510,24грн (одну тисячу п`ятсот десять гривень 24коп).

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. У відповідності до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскарженим в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього кодексу.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору і роз`яснити, що інші учасники мають право отримати копію вироку в суді; копію вироку надіслати учасникам справи, котрі не були присутні при його ухваленні (і ч. 15 ст. 615 КПК України).

Суддя