Справа № 755/2445/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Дніпровського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000230 від 24 січня 2025року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегово, Закарпатської обл., громадянина України, Ромської національності, не одруженого, без освіти, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого:

22 квітня 2014 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн;

03 лютого 2015 року вироком Голосіївського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

01 лютого 2018 року вироком Шевченківського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі;

12 березня 2021 вироком Солом`янського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

20 січня 2022 року вироком Солом`янського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 26 листопада 2024 року; -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому, на підставі відповідних Указів Президента України неодноразово продовжувався та станом на день вчинення кримінального правопорушення є діючим.

23 січня 2025 року близько 16 години 26 хвилин ОСОБА_3 перебував на зупинці громадського транспорту «Бульвар Ігоря Шамо», що знаходиться на масиві «Березняки» в Дніпровському районі м. Києва, де побачив неповнолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка чекала на маршрутне таксі № 211, що рухається у напрямку Дарницької площі.

У цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах дії воєнного стану, а саме: мобільного телефона марки «Iphone 13 Pro Max» 256 GB, блакитного кольору imei1 НОМЕР_1 , imei2 НОМЕР_2 з абонентським номером НОМЕР_3 в прозорому чохлі з блискітками (цінності не становить), який перебував в правій кишені куртки та належить неповнолітній потерпілій ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах дії воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 дочекавшись поки неповнолітня потерпіла ОСОБА_6 зайде в переповнене маршрутне таксі № 211, одразу зайшов за неповнолітньою та став у неї за спиною.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та не може завадити вчиненню протиправних дій, ОСОБА_3 витяг з правої кишені куртки неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Iphone 13 Pro Max» 256 GB, блакитного кольору imei1 НОМЕР_1 , imei2 НОМЕР_2 , з абонентським номером НОМЕР_3 в прозорому чохлі з блискітками, вартістю 24000 гривень, після чого одразу вийшов з маршрутного таксі № 211 на цій же зупинці громадського транспорту «Бульвар Ігоря Шамо», та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майно розпорядився на власний розсуд.

Вказаним правопорушенням ОСОБА_3 завдав неповнолітній потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальної шкоди на суму 24000 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину та підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, а саме: дату, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення та показав, що 23 січня 2025 року він перебував на зупинці громадського транспорту «Бульвар Ігоря Шамо». Там він побачив потерпілу, у якої з кишені виглядав мобільний телефон Айфон. Він вирішив вчинити крадіжку. Дочекавшись коли дівчина зайде до салону маршрутного таксі, він зайшов та встав у неї за спиною. Впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає він з правої кишені куртки дівчини витягнув мобільний телефон та швидко вийшов з маршрутки. Він залишив мобільний телефон тимчасово у себе, що знайти де продати. На наступний день його затримали працівники поліції та вилучили викрадений телефон. Він щиро розкаюється у вчиненому злочині, просить його суворо не карати та не позбавляти волі.

Дані обвинуваченим ОСОБА_3 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 та тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, висновку експеризи, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Крім того, винність ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені повторно, в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали), дані про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, не працює, не має постійного місця проживання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, законний представник неповнолітньої потерпілої повідомила, що працівники поліції повернули їм мобільний телефон і вони не мають до обвинуваченого претензій матеріального характеру.

Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_3 - суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 , - органом досудового розслідування не встановлено.

Крім того, при призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого. Даний вид покарання будесправедливим для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , сприятиме попередженню вчиненню нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання, суд враховує положення ч.1 ст.69 КК України, які надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, (…) призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. (ВС/ККС у справі № 629/2739/18 від 03.02.2021)

Однак, органом досудового слідства та судом не були встановлені обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому відсутні підстави для призначення ОСОБА_3 покарання із застосування ст. 69 КК України.

Крім того, відповідно до вимог ст. 75 КК України, при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням,(….).

З урахуванням вищенаведеного, підстави для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України - відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 24 січня 2024 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання процесуальних витрат у цьому кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів у цьому кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 24 січня 2024 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- мобільний телефон марки «Iphone 13 Pro Max» 256 GB, блакитного кольору imei1 НОМЕР_1 , imei2 НОМЕР_2 з абонентським номером НОМЕР_3 в прозорому чохлі з блискітками, який переданий під зберігальну розписку законному представнику неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , - залишити власнику;

- пошкодженні дротові навушники, які згідно квитанції 023542 передані до камери схову Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, - повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати за проведення: судово-товарознавчої експертизи вартості мобільного телефону № СЕ-19/111-25/6180-ТВ від 03 лютого 2025 року суму 1989 гривень 75 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же термін з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1