КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1385/2025 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

власника майна (підозрюваного) ОСОБА_6 ,

його представника (захисника) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника (захисника) ОСОБА_8 в інтересах власника майна (підозрюваного) ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 24 грудня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою фактично частково задоволено клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 та накладено арешт на автомобіль марки «BMW 740», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN ТЗ: НОМЕР_2 , та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_3 ».

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник (захисник) ОСОБА_8 подав в інтересах власника майна (підозрюваного) ОСОБА_6 апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити у накладенні арешту на майно.

Зокрема, апелянт звертає увагу, що розгляд клопотання був здійснений без повідомлення власника майна чи його представника, а оскаржувану ухвалу слідчого судді було отримано лише 03 січня 2025 року.

Крім того, автор апеляції стверджує, що автомобіль марки «BMW 740» був придбаний ОСОБА_6 22 серпня 2018 року. Також представник (захисник) звертає увагу, що з 04 листопада 2011 року ОСОБА_6 перебуває у шлюбі з ОСОБА_10 , тобто транспортний засіб є спільною сумісною власністю і в рівних частинах належить подружжю.

На думку апелянта, прокурором не було доведено, що незастосування заборони або обмеження користування і розпорядження майном призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення або передачі майна.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання був завчасно проінформований. З урахуванням викладеного, колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу у відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405, ч. 1 ст. 172 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення власника майна (підозрюваного) ОСОБА_6 та його представника (захисника) ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що представником (захисником) ОСОБА_8 не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 24 грудня 2024 року з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, але його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, СВ Солом`янського УП ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000024, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 січня 2024 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 255, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364 КК України.

11 грудня 2024 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.

Крім того, 11 грудня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва було проведено обшук, під час якого було виявлено та вилучено майно, а саме:

- автомобіль марки «BMW 740», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN ТЗ: НОМЕР_2 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_3 », які на праві власності належать ОСОБА_6 .

Частиною ч. 3 ст. 255 КК України, яка інкримінована ОСОБА_6 , передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

16 грудня 2024 року (клопотання датоване 12 грудня 2024 року) прокурор Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «BMW 740», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN ТЗ: НОМЕР_2 , та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_3 », із забороною його розпорядження, користування та відчуження.

Це клопотання мотивовано необхідністю забезпечення такого виду покарання як конфіскація майна, а також необхідністю забезпечити відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 24 грудня 2024 року зазначене клопотання прокурора було задоволено фактично частково і накладено арешт на вищезгадане майно, але без визначення заборони або обмеження ним розпоряджатися та користуватися, які, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе доприховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення або передачі майна, тобто за таким рішенням слідчого судді арешт на майно вважається накладеним тільки із забороною його відчуження.

Задовольняючи фактично частково приведене клопотання прокурора, внесене в межах кримінального провадження № 0000024, про накладення арешту на автомобіль марки «BMW 740», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN ТЗ: НОМЕР_2 , та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_3 », слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідив матеріали, які додані до клопотання, та прийшов до правильного висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на автомобіль марки «BMW 740», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN ТЗ: НОМЕР_2 , та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_3 », з огляду на те, що такий арешт є необхідним для забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 5 ст. 170 КПК України, для фактично часткового задоволення клопотання прокурора і накладення арешту на автомобіль марки «BMW 740», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN ТЗ: НОМЕР_2 , та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_3 », який належить ОСОБА_6 , оскільки санкцією за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 255 КК України, у якому він підозрюються, встановлено такий додатковий вид покарання як конфіскація майна.

В свою чергу, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою, передбаченою п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на автомобіль марки «BMW 740», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN ТЗ: НОМЕР_2 , та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_3 », врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя не визначив заборони розпорядження та користування майном, як то ставилося питання у клопотанні прокурора про арешт майна, а це, відповідно до положень ч. 11 ст. 170 КПК України, означає, що слідчим суддею арешт накладений на майно тільки із забороною його відчуження.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на автомобіль марки «BMW 740», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN ТЗ: НОМЕР_2 , та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_3 », діяв у спосіб і у межах чинного законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи автора апеляції, які викладені в його апеляційній скарзі стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника (захисника) ОСОБА_8 в інтересах власника майна (підозрюваного) ОСОБА_6 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 395, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 24 грудня 2024 року, якою фактично частково задоволено клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 та накладено арешт на автомобіль марки «BMW 740», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN ТЗ: НОМЕР_2 , та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_3 », - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника (захисника) ОСОБА_8 в інтересах власника майна (підозрюваного) ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ___________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4