Провадження №11-кп/824/2221/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2015.

Своє рішення суд мотивував тим, що відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 14.07.2017 ОСОБА_7 у період випробувального строку знехтував виконанням покладених на нього судовим рішенням обов`язків, не з`являючись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

Крім того, відповідно до інформації начальника Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 від 05.09.2024 № , ОСОБА_7 перебував у розшуку за оперативно-розшуковою справою РД № 10-380 від 01.09.2017, як особа, засуджена до покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Окрім того, додатковим чинником, на якому ґрунтується зазначений висновок суду, є також те, що відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 14.07.2017 ОСОБА_7 у період випробувального строку знехтував виконанням покладених на нього судовим рішенням обов`язків, не з`являючись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

Від так, вказані дії не можуть вважатися випадковими або вимушеними, оскільки засуджений тривалий час ігнорував зазначені обов`язки, тобто діяв цілеспрямовано, уникаючи контактів з представниками органу пробації.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції захисник засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати повністю ухвалу Шевченківського суду м. Києва від 19 вересня 2024 року та ухвалити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року в справі, відповідно до якого його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України з призначенням покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, та направленого для відбування призначеного йому покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року в справі у виді 3 років позбавлення волі на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року в зв`язку із закінченням строку виконання вироку суду.

Звільнити ОСОБА_7 з місця відбування покарання у виді позбавлення волі негайно після проголошення рішення суду.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що згідно вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2015 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 2 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання, з покладенням обов`язків ст.76 КК України.

Крім того, згідно вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 31.12.2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 2 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання, з покладенням обов`язків ст. 76 КК України.

Так, відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 02 вересня 2024 року засуджений ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 31.12.2015 року в зв`язку із закінченням строку виконання вказаного вироку суду.

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року прийнято рішення задовольнити клопотання Шевченківського районного сектору Київського міського відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, а ОСОБА_7 направлено для відбування призначеного покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2015 року у вигляді 3 років позбавлення волі.

Захисник зазначає, що ОСОБА_7 був присутній 14.07.2017 року в Шевченківському районному суді м. Києва під час розгляду судової справи. Під час оголошення ухвали суд не сказав йому, яким чином він повинен відбувати покарання у вигляді позбавлення волі, не вжив заходів щодо взяття його під варту та супроводження до місця відбування покарання та навіть не зобов`язав його прибути до органу, який здійснює виконання вироків суду із питань відбування покарання у вигляді позбавлення волі. Він спокійно покинув приміщення суду, не від кого не тікав та пішов додому, не ухиляючись від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі.

В період з 14 липня 2017 року по 10 липня 2024 року він жив своїм життям і ніяким чином не ухилявся від відбуття покарання за судовими рішеннями. 09 липня 2024 року його мати ОСОБА_10 повідомила йому, що їй зателефонував невідомий чоловік, представився працівником карного розшуку Шевченківського районного управління поліції ГУНП у м. Києві на ім`я « ОСОБА_11 », який сказав, що його розшукують по старій справі і просив вийти з ним на зв`язок. Захисник ОСОБА_8 одразу зателефонував вказаному працівнику поліції та сказав йому, що ОСОБА_7 не від кого не переховується на просив визначити час його явки до поліції. Було визначено, щоб він прибув 10.07.2024 року о 10 годині до Шевченківського районного управління поліції ГУНП у м. Києві.

Працівник поліції, який здійснював розшук ОСОБА_7 пояснив йому що його розшукують для відбуття покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2015 року, в якій його визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України та ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року, якою прийнято рішення задовольнити клопотання Шевченківського районного сектору Київського міського відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, а ОСОБА_7 направлено для відбування призначеного покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2015 року у вигляді 3 років позбавлення волі.

В цей же день ОСОБА_7 був доставлений для відбування покарання до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» а в подальшому переведений для відбування покарання до Державної установи «Божковська виправнаколонія № 16».

Разом з цим захисник звертає увагу на те, що з дня ухвалення Шевченківським районним судом м. Києва , тобто з 14.07.2017 року двох рішень про направлення ОСОБА_7 для відбуття покарання у вигляді трьох років позбавлення волі за вироком Шевченківського районного суду від 18.12.2015 року та Дніпровського районного суду м. Києва від 30.12.2015 року ОСОБА_7 ніяким чином не ухилявся від правосуддя.

Він жив із своєю матір`ю ОСОБА_10 а також в орендованій квартирі з ОСОБА_12 з якою перебуває в фактичних сімейних стосунках без реєстрації шлюбу з 2018 року.

Крім того, протягом 2017, 2018, 2019 років ОСОБА_7 повністю вилікувався від наркотичної залежності. Так, в період часу з 31.10.2017 року по 04.11.2017 року він проходив медичне обстеження у консультативно-діагностичному центрі Комунального некомерційного підприємства Шевченківського району м. Києва.

Крім того, до клопотання про звільнення від відбування покарання додана копія довідки громадської організації «Наркологічний центр Кристал», відповідно до якої, ОСОБА_7 , в період часу з 21.04.2018 року по 21.04.2019 року перебував у стаціонарі «Наркологічний центр Кристал» у м. Харків, де проходив рекомендований дванадцяти місячний курс психо-соціальної реабілітації.

Крім того, 16 січня 2018 року ОСОБА_7 особисто прийняв участь в приміщені апеляційного суду м. Києва в розгляді апеляційної скарги його захисника ОСОБА_13 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року, якою його було направлено для відбування покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 31.12.2015 року у виді 3 років позбавлення волі. В цьому же судовому засіданні приймали участь і прокурори. Незважаючи на те, що апеляційну скаргу відносно ОСОБА_7 було залишено без змін, ні працівники прокуратури не Шевченківське РУП ГУНП в м. Києві, яке нібито здійснювало розшук ОСОБА_7 не вжило заходів щодо затримання ОСОБА_7 в залі суду і він знову пішов додому.

Всі вищевказані факти підтверджують, що він жодним не ухилявся від відбуття покарання у вигляді тримання під вартою, проходив тривале обстеження в комунальному медичному закладі, тривалий час лікувався та приймав участь в судовому засіданні в присутності прокурорів.

До того ж, вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2015 року відносно ОСОБА_7 набрав законної сили 18.01.2016 року.

Таким чином строк його виконання відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України закінчився 19.01.2021 року.

Також, внаслідок необгрунтованого та незаконного висновку про те, що ОСОБА_7 ухилився від відбування покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2015 року суд першої інстанції не застосував стосовно ОСОБА_14 закон, який підлягав застосуванню, а саме положення п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України, відповідно до якого особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин, оскільки злочин передбачений ч. 2 ст. 309 КК України не є тяжким.

Відтак, на думку сторони захисту, внаслідок необгрунтованого та незаконного висновку про те, що ОСОБА_7 ухилився від відбування покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2015 року суд першої інстанції застосував стосовно ОСОБА_7 закон, який не підлягав застосуванню, а саме положення ч. 3 ст.80 КК України, відповідно до якого перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді,пояснення захисника ОСОБА_8 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення засудженого ОСОБА_15 , який підтримав апеляційну скаргу, пояснення прокурора, ОСОБА_6 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом трьох років у разі засудження до покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до ч. 3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки та покладено наступні обов`язки: не виїджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.07.2017 задоволено подання органу пробації, та звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням скасоване, засуджений направлений для реального відбування покарання за вищевказаним вироком.

Розпорядженням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.08.2017 ухвала від 14.07.2017 про скасування випробування направлена до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві для виконання. Одночасно на вказаний орган поліції покладений обов`язок взяти засудженого під варту, про що повідомити суд.

Відповідно до інформації начальника Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 від 05.09.2024 № , ОСОБА_7 перебував у розшуку за оперативно-розшуковою справою РД № 10-380 від 01.09.2017, як особа, засуджена до покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Окрім того, щодо розшуку ОСОБА_7 вживалися комплексні оперативно-розшукові заходи, у тому числі виїзди за відомими місцями проживання, опитування сусідів, при цьому під час спілкування з батьками засудженого ОСОБА_16 та ОСОБА_10 останні повідомили, що місцезнаходження сина їм невідоме

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 ухилявся від виконання покарання, у зв`язку з чим, строки, передбачені ст. 80 КК України, щодо нього зупиняються.

10.07.2024 року засуджений ОСОБА_7 був затриманий працівниками Шевченківського УП ГУНП у м. Києві.

Таким чином суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_7 ухилявся від виконання покарання, у зв`язку з чим строки, передбачені ст. 80 КК України, щодо нього були зупинені, та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Досліджені докази в сукупності, яким суд дав вірну оцінку, давали суду першої інстанції дійти обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 , ухилявся від виконання покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2015, тому підстав для звільнення засудженого від відбування призначеного покарання в зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку в суду не було, а відтак твердження апелянта про те, що строки давності не зупинялись, не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги захисника не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, та не указують на наявність таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджали чи могли перешкоджати суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального закону, а тому підстав для її скасування в частині відмови у задоволенні клопотання захисника про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку суду, як того просить захисник в своїй апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Від так, колегія суддів, вважаючи ухвалу Шевченківського районного міста Києва від 19 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 , законною і обґрунтованою, не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4