Справа № 539/5994/24
Провадження № 1-кп/539/115/2025
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2025 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
Головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої: ОСОБА_6 ,
за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Погреби, Глобинського району Полтавської області, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не є депутатом, на підставі статті 89 Кримінального кодексу України не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 289, частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України,
УСТАНОВИВ:
І. ДОВЕДЕНЕ ОБВИНУВАЧЕННЯ
Другий епізод: 03 листопада 2024 року приблизно о 20.00 ОСОБА_4 перебував у помешканні за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього під час розмови з ОСОБА_6 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_4 вирішив спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи за вказаною вище адресою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настаття, підійшов до ОСОБА_6 , схопив її за руки та штовхнув на ліжко, після чого наніс кулаком лівої руки один удар по правій ділянці тулубу збоку.
В результаті нанесених ударів ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді перелому 8 ребра справа, яке згідно з висновком судово-медичної експертизи №296 від 12 листопада 2024 року за ступенем тяжкості належить до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а також синців правого плеча, правого та лівого передпліччя, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №296 від 12 листопада 2024 року в сукупності, так і кожне окремо за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.
ІІ. КВАЛІФІКАЦІЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані:
Перший епізод за частиною першою статті 289 Кримінального кодексу України (далі - КК України), а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом.
Другий епізод за частиною першою статті 122 КК України, а саме: спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
ІІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 289 та частиною першою статті 122 КК України, за обставин, зазначених в обвинувальному акті, та пояснив, що незаконно заволодів транспортним засобом, використовуючи інших осіб, яким заплатив по 1000,00 грн. Вказані в обвинувальному акті особи не знали, що автомобіль не належить обвинуваченому. Від продажу автомобіля отримав кошти 5000,00 грн. Щиро у вчиненому кримінальному правопорушенні розкаюється. Шкоду потерпілому відшкодував.
Що стосується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КК України, то обвинувачений повідомив, що попросив вибачення у потерпілої, вона його вибачила.
Обвинувачений ОСОБА_4 вважає недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються.
Відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) суд за пропозицією прокурора та за згодою учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обвинувачена та її захисник на вказане вище погодилися.
Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинуваченого та дослідив дані, які характеризують його особу.
Прокурор у судовому засіданні підтримав обвинувачення, викладене стосовно ОСОБА_4 в обвинувальному акті, просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 289 та частиною першою статті 122 КК України, просив під час призначення покарання врахувати особу обвинуваченого, який захищав Україну від збройної агресії російської федерації, повне визнання вини, його щире каяття, а також те, що кримінальні правопорушення вчинено ним вперше. Просив, з урахуванням усіх обставин справи, призначити покарання відповідно до статті 65 КК України:
за частиною першою статті 289 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців;
за частиною другою статті 122 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців;
на підставі частини першої статті 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців;
відповідно до частини першої статті 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_10 вказував, що обвинувачений свою провину визнав повністю, щиро розкаюється, добровільно відшкодував збитки, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, а також враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий та захищав Україну від збройної агресії російської федерації, просив призначити покарання:
за частиною першою статті 289 КК України - у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки;
за частиною другою статті 122 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
на підставі частини першої статті 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки;
відповідно до частини першої статті 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.
Потерпіла ОСОБА_6 під час призначення покарання покладалася на розсуд суду.
Таким чином, суд дійшов переконання про винуватість обвинуваченого у скоєнні пред`явлених йому кримінальних правопорушень.
Аналізуючи та оцінюючи усі докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту, в їх сукупності та кожен окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що кожен доказ, а саме покази обвинуваченого про визнання вини, відшкодування шкоди потерпілому, активного сприяння розкриттю вказаного кримінального правопорушення, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному, послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_4 .
Суд також дійшов висновку, що здобутих судом доказів є достатньо для того, щоб дійти висновку про визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення.
Суд вважає, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мали місце, ці діяння містять склад кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 289 та частиною першою статті 122 КК України, і обвинувачений винний у вчиненні цих правопорушень та підлягає покаранню за вчинені ним кримінальні правопорушення, оскільки відсутні будь-які підстави для закриття кримінального провадження.
Так, вина обвинуваченого ОСОБА_4 полягає в тому, що він незаконно заволодів транспортним засобом, а також спричинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а тому суд такі його дії кваліфікує за частиною першою статті 289 та частиною першою статті 122 КК України відповідно.
ІV. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ
Відповідно до змісту статей 50 та 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи із засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Вчинені кримінальні правопорушення відповідно до статті 12 КК України належать до нетяжких злочинів.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.
ОСОБА_4 на обліку в Управлінні соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області не перебуває, ніяких видів державних соціальних допомог не отримує (лист від 14 листопада 2024 року №07-46/4991).
Обвинувачений ОСОБА_4 під наглядом у КП «Полтавський обласний центр залежностей Полтавської обласної ради» не перебуває (інформація від 14 листопада 2024 року).
На обліку в лікаря невролога ОСОБА_4 не перебуває, при цьому, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом F70.0 (легка розумова відсталість), що підтверджується листом Комунального підприємства «Лубенська лікарня інтенсивного лікування Лубенської міської ради Полтавської області» від 14 листопада 2024 року №4781.
Відповідно до характеристики Виконавчого комітету Лубенського району Полтавської області ОСОБА_4 проживав та виховувався у прийомній сім`ї, скарг та компрометуючих матеріалів на нього до старостату села Піски Лубенського району Полтавської області не надходило.
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17 січня 2023 року №17 обвинуваченого відправлено у розпорядження військової частини НОМЕР_4 . Наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 20 серпня 2024 року №235 ОСОБА_4 звільнено у запас на підставі висновку ВЛК про непридатність до військової служби або тимчасову непридатність до військової служби.
Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи що обвинувачений заздалегідь готувався до незаконного заволодіння транспортним засобом та використав для цього інших осіб, а тілесні ушкодження відповідної тяжкості нанесені особі, яка завідомо слабша (жінці), але зважаючи на особу винного, який захищав Україну від збройної агресії російської федерації, пом`якшуючі покарання обставини, повне відшкодування завданої шкоди, які у своїй сукупності дійсно істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, а також з урахуванням усіх викладених вище обставин, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкцій статей обвинувачення, а саме:
за частиною першою статті 289 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
за частиною першою статті 122 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі частини першої статті 70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, передбачені частиною першою статті 289 та частиною першою статті 122 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання (позбавлення волі на строк 1 (один) рік) більш суворим (позбавленням волі на строк 3 (три) роки), тобто покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до частини першої статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно з пунктами 1, 2 частини першої, пунктом 2 частини третьої статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На думку суду, саме таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових злочинів, відповідатиме тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий тягар для обвинуваченого, відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи».
V. ІНШІ РІШЕННЯ, ЯКІ ВИРІШУЮТЬСЯ СУДОМ ПРИ УХВАЛЕНІ ВИРОКУ
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
В порядку статті 124 КПК України з ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави витрати на проведення експертиз.
Загальна сума витрат на проведення вказаних вище експертиз становить 5 169,35 грн.
На підставі частини четвертої статті 174 КПК України підлягає скасуванню арешт, накладений ухвалою слідчого судді. Так, ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 листопада 2024 року (справа №539/5130/24, провадження №1-кс/539/941/24) (далі ухвала слідчого судді):
накладено арешт на майно (шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном), вилучені в ході проведення оглядів у кримінальному провадженні, а саме на:
сліди пальців рук на 5 відрізках липкої стрічки, дві купюри номіналом 500 грн., дві купюри номіналом 500 грн., чотири купюри номіналом 500 грн.
З урахуванням наведеного, з набранням вироком законної сили арешт, накладений на підставі вказаної вище ухвали слідчого судді скасувати.
Відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України речові докази, а саме:
DVD-R диски із відеозаписом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 залишити у матеріалах кримінального провадження;
сліди пальців рук на 5 відрізках липкої стрічки залишити у матеріалах кримінального провадження;
дві купюри номіналом 500 грн., дві купюри номіналом 500 грн., чотири купюри номіналом 500 грн - відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 96-1, пунктів 1, 4 частини першої статті 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та примусово вилучити у власність держави.
Стосовно обвинуваченого запобіжний захід не обирався.
Підстави, для вирішення судом інших питань, передбачених статтею статею 368 КПК України, відсутні.
На підставі наведеного, керуючись статтями 50, 65, 67, 349, 368-371, 373-374, 394-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 289 та частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:
за частиною першою статті 289 Кримінального кодексу України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
за частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі частини першої статті 70 Кримінального кодексу України визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, передбачені частиною першою статті 289 та частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України, шляхом поглинення менш суворого покарання (позбавлення волі на строк 1 (один) рік) більш суворим (позбавленням волі на строк 3 (три) роки), тобто покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до частини першої статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно з пунктами 1, 2 частини першої, пунктом 2 частини третьої статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирати.
З набранням вироком законної сили арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 листопада 2024 року (справа №539/5130/24, провадження №1-кс/539/941/24), - скасувати.
Речові докази, а саме:
DVD-R диски із відеозаписом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 залишити у матеріалах кримінального провадження;
сліди пальців рук на 5 відрізках липкої стрічки залишити у матеріалах кримінального провадження;
дві купюри номіналом 500 грн., дві купюри номіналом 500 грн., чотири купюри номіналом 500 грн - відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 96-1, пунктів 1, 4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України застосувати спеціальну конфіскацію та примусово вилучити у власність держави.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 5 169 (п`ять тисяч сто шістдесят дев`ять) 35 (тридцять п`ять) копійок процесуальних витрат за проведення експертизи.
Вирок може бути оскаржено, з урахуванням положень частини другої статті 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку видати негайно після його проголошення учасникам судового провадження.

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області ОСОБА_1