Справа № 227/4699/21
ВИРОК

іменем України

26.02.2025 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі кримінальне провадження № 0000453 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.09.2021, відносно:

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Добропіллі Донецької області, громадянки України, українки, із середньою освітою, не заміжньої, маючої на утриманні дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не працюючої, зареєстрованої у квартирі АДРЕСА_1 та проживаючої у будинку АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.1 ст.121 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_8

захисник - ОСОБА_9

обвинувачена - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 22 вересня 2021 року у період часу з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., більш точного часу в ході досудового слідства не встановлено, разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_10 , знаходились за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 , де розпивали спиртні напої.

Так, 22 вересня 2021 року близько о 20 годині 00 хвилин, точний час слідством не встановлено, перебуваючи вже за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_4 , між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , виникла сварка на ґрунті особистих сімейних обставин, внаслідок чого, у неї ОСОБА_13 злочинний умисел, спрямований на завдання ОСОБА_10 тілесного ушкодження.

Далі, цього ж дня, близько о 20 годині 15 хвилин, точний час слідством не встановлено, ОСОБА_14 перебуваючи в кухонній кімнаті квартири за вищевказаною адресою, будучи в стані алкогольного сп?яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_10 , дістала з шухляди шафи кухонній ніж та тримаючи його в правій руці, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки, що можуть настати, нанесла один удар в ліву частину надключичної області потерпілого.

Своїми умисними діями, безпосередньо спрямованими на спричинення тілесного ушкодження, ОСОБА_14 заподіяла ОСОБА_10 ножове поранення лівої надключичної області, проникаюче в ліву плевральну порожнину, з розвитком гемопневмотораксу зліва, що за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Умисні дії ОСОБА_13 , які виразились в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечного для життя в момент заподіяння, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченої ОСОБА_13 у суді.

Як пояснила ОСОБА_14 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, вона визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачена, підтвердила обставини про час і місце вчиненого нею кримінального правопорушення. ОСОБА_14 пояснила, що у зв`язку з тим, що потерпілий ОСОБА_10 ображав її старшого сина та на фоні конфліктної ситуації, вона вхопила кухонного ножа та нанесла ОСОБА_10 один удар в ліву частину надключичної області.

Винуватість обвинуваченої ОСОБА_13 підтверджується, окрім визнання нею своєї вини, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.

Так, відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 23.09.2021, у якій ОСОБА_10 повідомив про нанесення йому 22.09.2021 тілесного ушкодження у виді ножового поранення.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 23.09.2021 в присутності понятих за участі ОСОБА_3 , проводився огляд квартири АДРЕСА_5 , де було виявлено кухонні ножі, під раковиною у кухні поліетиленовий пакет із ватними тампонами з речовиною бурого кольору, пластикову миску, у якій знаходиться ганчірка з водою червоного кольору, ковдру з речовинами бурого кольору, чоловічі труси з бурими плямами схожими на кров, які були вилучені та поміщені до спец пакетів.

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 23.09.2021 в якості речового доказу визнано ніж довжиною 238 мм з пластиковим руків`ям чорного кольору з металевими закльопками, ніж довжиною 238 мм з пластиковим руків`ям чорного кольору з двома металевими закльопками, виріз з дитячої ковдри з плямами бурого кольору, труси чоловічі сірого кольору з плямами бурого кольору, які зберігаються у камері схову речових доказів ВП №1 Покровського ГУ НП в Донецькій області та на які відповідно до ухвали Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 27.09.2021 накладено арешт.

Згідно висновку експерта №179 від 24.09.2021 у гр-ки ОСОБА_3 виявлені синець з садном правого плеча, два синця лівого плеча, синець лівого передпліччя, два садна лівої кисті. Садна та синці, як у сукупності, так і окремо, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Садна спричинені від дій тертя, синці спричинені від ударних дій тупими предметами. Синець правого передпліччя має давнину більше трьох діб до моменту проведення експертизи, решта ушкоджень мають давнину до трьох діб до моменту проведення експертизи. Всі ушкодження, окрім синця правого передпліччя могли бути спричинені 22.09.2021 р. Для спричинення ушкоджень ОСОБА_3 нанесено не менше шести травмуючих дій. В фабулі постанови вказано, що нападник хватав за волосся та шию ОСОБА_15 . При експертизі тілесних ушкоджень в області волосистої частини голови, обличчі та на шиї не виявлено. Потому, виявлені синці та садна на руках не могли бути спричинені за обставин, вказаних в описовій частині постанови.

Відповідно до протоколу огляду предмету та фото таблиці до нього від 28.09.2021 в присутності понятих за участі ОСОБА_3 оглядався ніж довжиною 238 мм з пластиковим руків`ям чорного кольору з металевими заклепками, яким ОСОБА_3 23.09.2021 нанесла удар потерпілому ОСОБА_10 у область лівої ключиці, після чого помила його під водою з крану у кухонній кімнаті.

Відповідно до протоколу отримання зразків для експертизи від 28.09.2021 у ОСОБА_3 та ОСОБА_10 відібрані зразки крові на марлевий тампон, які відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 28.09.2021 визнані в якості речового доказу та зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області.

Згідно висновку експерта №45 від 17.11.2021 кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-Б. Кров підозрюваної ОСОБА_3 відноситься до групи В з ізогемаглютинінами анти-А, виявлений супутній антиген Н. На трусах об.№102, фрагменті тканини об.№3 (за постановою виріз з дитячої ковдри - вилучених з місця події, знайдена кров людини групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, якою міг бути гр. ОСОБА_10 . Походження крові від гр. ОСОБА_3 виключається.

Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 22.10.2021 слідчим отримано тимчасовий доступ до медичної картки №4092 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 28.09.2021 в присутності понятих, за участю ОСОБА_3 проведено слідчий експеримент, на якому ОСОБА_3 відтворила обставини події, що мала місце 22.09.2021 та механізм спричинення потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень ножем.

Згідно висновку експерта №194 від 19.11.2021 на підставі судово-медичної експертизи медичної карти стаціонарного хворого №4092 хірургічного відділення КНП «Добропільська ЛІЛ» на ім?я ОСОБА_10 , 1982 р.н., протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваної ОСОБА_3 , 1992 р.н., від 28.09.2021р., судово-медичної експертизи гр-на ОСОБА_10 від 29.10.2021р. та у відповідь на поставлені в постанові питання експерт приходить до наступних висновків: При надходженні до лікувального закладу у нього малась рана лівої надключичної області, проникаюча до лівої плевральної порожнини з розвитком гемопневмотораксу зліва, яка могла утворитися незадовго до надходження до лікарні, та згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, п. 2.1.3 й, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечна для життя. Встановити характер травмуючого предмету не надається можливим, так як в наданій історії хвороби характер рани не описаний (рана розмірами 5х1,5см). Кількість тілесних ушкоджень, вказаних в наданій історії хвороби, говорять про те, що гр-ну ОСОБА_10 було завдано не менше однієї дії травмуючим предметом в ліву надключичну область. Локалізація рани вказує на те, що гр-н ОСОБА_10 міг перебувати у любому положенні відносно підозрюваної, при умові вільного доступу до лівої надключичної області. Дана рана могла утворитися при обставинах, на які вказує підозрювана ОСОБА_3 під час проведення слідчого експерименту від 28.09.2021.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 17.11.2021 потерпілий ОСОБА_10 в присутності двох понятих відтворив обставини події, що мала місце 22.09.2021 та механізми нанесення ОСОБА_3 йому ударів ножем.

Згідно висновка експерта № 203 від 23.11.2021 на підставі вивчення описової частини «Висновку експерта» № 194 від 27.10.2021р. на ім?я ОСОБА_10 , 1982 р.н., протоколу проведення слідчого експерименту за його участю від 17.11.2021р. та у відповідь на поставлені в постанові питання експерт приходить до наступних висновків: Рана лівої надключичної області, яка малась у гр-на ОСОБА_10 при зверненні за медичною допомогою, могла утворитися при обставинах, на які він вказує при проведенні слідчого експерименту, а саме від одного удару ножем зверху униз.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченої складу інкримінованого їй злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаної в суді обвинуваченої у суду немає.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 і її умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як такі, що виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, та каяття обвинуваченої до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки вона визнала свою вину, проявила дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій, суд, відповідно до ст. 67 КК України, відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою ОСОБА_3 кримінального правопорушення, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченої, яка свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнала, за місцем проживання скарг не надходило, не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, має на утриманні неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст.ст.75,76 КК України, позицію обвинуваченої, яка просила призначити покарання із застосуванням іспитового строку, захисник підтримав позицію обвинуваченої, також суд враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання обвинуваченій, дані про її особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових злочинів.

Разом із наведеним, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , без реального відбування покарання та прийшов до висновку про звільнення від відбування покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, враховуючи обставини саме даного кримінального провадження, призначення покарання без застосування положень ст.ст. 75,76 КК України, буде досить суворим, та становити надмірний тягар для ОСОБА_3 .

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до п.9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченій іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт накладений відповідно до ухвали слідчого судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 27.09.2021 та речові докази: ніж довжиною 238 мм з пластиковим руків`ям чорного кольору з металевими закльопками, ніж довжиною 238 мм з пластиковим руків`ям чорного кольору з двома металевими закльопками, виріз з дитячої ковдри з плямами бурого кольору, труси чоловічі сірого кольору з плямами бурого кольору (зберігаються у камері схову речових доказів ВП №1 Покровського ГУ НП в Донецькій області) - знищити.

Речові докази:

-Зразки крові потерпілого ОСОБА_10 та ОСОБА_3 ( зберігаються у камері схову речових доказів ВП №1 Покровського ГУ НП в Донецькій області) - знищити.

-Флеш-носії інформації - зберігати в матеріалах провадження.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_16