ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001453 від 22.12.2022 року відносно:

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси Одеської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, без інвалідності, не одруженого, неповнолітніх (непрацездатних) осіб на утриманні не маючого, працюючого водієм в КП «Горзелентрест» зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

21.12.2022 року, приблизно о 08 годині 50 хвилин, ОСОБА_5 допустив порушення вимог п.п. 2.3 (б) 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме:

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»

п. 10.9. «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб».

Порушення виразились в тому, що 21.12.2022 року приблизно о 08 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «CITROEN Jumper» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух заднім ходом по тротуару прибудинкової території по вул. Ак. Філатова біля будинку №55, в Хаджибейському (Малиновському) районі в м. Одесі, за кермом транспортного засобу уважним не був, діючи необережно, проявивши злочинну самовпевненість, в ході здійснення руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не звернувшись за допомогою до інших осіб, продовжив рух заднім ходом, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , задньою частиною автомобіля.

B результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого чрезвертнюгового перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, що спричинило тривалий розлад здоров?я строком понад 21 день і за цим критерієм, згідно п.2.2.2. та п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995) відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України, визнав повністю, та надав показання, які за своїм змістом аналогічні обставинам правопорушення, які вказані в обвинувальному акті, а саме те, що працюючи водієм Центру перевезення пошти АТ «Укрпошта», 21.12.2022 року зранку, керуючи технічно справним службовим вантажним мікроавтобусом марки «CITROEN Jumper» НОМЕР_1 по тротуару прибудинкової території по вул. Ак. Філатова, в м. Одесі, через необережність здійснив наїзд на пішохода (потерпілу) під час руху заднім ходом. Потерпілій була надана медична допомога. У вчиненому щиро кається та просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні участі не приймала у зв`язку з її смертю.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи за фактом смерті потерпілої за №68 від 21.03.2023 року, прямого причинно-наслідкового зв`язку між отриманою травмою від 21.12.2022 року (дата ДТП) та настанням смерті ОСОБА_6 05.01.2023 року не встановлено.

Прокурор під час судового розгляду просив обмежитись допитом обвинуваченого і дослідженням документів, що характеризують його особу та документів, що стосуються заходів забезпечення кримінального провадження, вирішення питання долі речових доказів, процесуальних витрат у даному провадженні, та відповідно до вимог статті 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які, під час судового розгляду, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, крім того, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин даного провадження, отже, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються заходів забезпечення кримінального провадження та документів, що стосуються вирішення питання долі речових доказів, а також процесуальних витрат у даному провадженні.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що саме він, за викладених в обвинувальному акті обставинах, керуючи транспортним засобом вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило тілесні ушкодження середньої тяжкості потерпілій ОСОБА_6 . Показання обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Зважаючи на викладене та те, що обвинувачений підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини, надав аналогічні показання і беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу ОСОБА_5 , його вік (59 років), стан здоров`я (не є особою з інвалідністю, проте має ряд захворювань, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного хворого (виписка №15742)); те, що особа осудна, на обліку лікарів психіатра та нарколога чи невролога не перебуває, раніше не судимий; те, що обвинувачений неодружений, неповнолітніх (непрацездатних) осіб на утриманні не має; працездатний та офіційно працевлаштований; повне визнання вини обвинуваченим, а також його ставлення до вчиненого, яке полягає у щирому розкаювані та у визнанні своєї поведінки як неприпустимої; наявність у обвинуваченого обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, суд погоджується з думкою прокурора в судових дебатах про можливість призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі з позбавлення права керування транспортними засобами.

З наданих матеріалів, обмежень визначених ч. 3 ст. 61 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України, суд виходить з наступного.

Вид та міра покарання у виді обмеження волі, що призначається судом обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у тверезому стані (протилежних доказів суду не надано) допускає можливість застосування приписів ст. 75 КК України.

При вирішенні питання про можливість виправлення ОСОБА_5 без реального відбування призначеного покарання, суд враховує те, що обвинувачений керував транспортним засобом у тверезому стані (протилежних доказів суду не надано), після вчинення дорожньо-транспортної пригоди всіляко сприяв проведенню повного, об`єктивного, швидкого та ефективного досудового розслідування та судового розгляду, беззаперечно визнав вину у вчиненому правопорушенні, підтвердив обставини та факти вчиненого правопорушення. Крім того, суд враховує позицію прокурора в судових дебатах, який вважав, що виправлення ОСОБА_5 можливе без його ізоляції від суспільства.

Таким чином, вищевикладені обставини у сукупності знижують ступінь суспільної небезпечності ОСОБА_5 та вчиненого ним діяння, а також дають суду дійти до висновку про можливість та допустимість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без реального відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.04.2023 року скасувати.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати у даному провадженні на загальну суму 4 779 (чотири тисячі сімсот сімдесят дев`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок стягнути з ОСОБА_5 .

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

До набрання вироком законної сили будь-який запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Початок строку відбування покарання з іспитовим строком обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.04.2023 року скасувати.

Речові докази, відповідно до постанови слідчого від 04.01.2023 року, а саме:

-автомобіль марки «CITROEN Jumper» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути його власнику за належністю або уповноваженій особі;

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів під час проведення експертиз у сумі 4 779 (чотири тисячі сімсот сімдесят дев`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку після його проголошення негайно вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1