Справа № 296/2533/25
УХВАЛА

Іменем України

11 березня 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання старшого слідчого СВ Житомирського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч.3 ст. 286-1 КК України, у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 08.03.2025,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що 08.03.2025 близько 18 год. 33 хв. водій ОСОБА_5 , керував автомобілем марки ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався ним по проїзній частині вул. Вітрука зі сторони площа Польова в напрямку вул. Корольова в м. Житомирі.

Рухаючись у вказаний день, час та місці зазначеним транспортним засобом, водій ОСОБА_5 в порушення вимог пунктів 2.3.б), 2.9 а), 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України), проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не врахував дорожню обстановку, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, при виникненні небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого передньою правою частиною автомобіля ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину вул. Вітрука по нерегульованому пішохідному переході з права на ліво відносно напрямку руху транспортного засобу.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла, від яких загинув цього ж дня в КНП «Житомирська обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» ЖОР.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 2.3.б), 2.9 а), 12.3 ПДР України знаходиться у причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Після вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, поставивши пішохода ОСОБА_8 в небезпечний для життя стан, водій ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своєї бездіяльності, залишив без допомоги пішохода ОСОБА_8 , який внаслідок отриманих тілесних ушкоджень перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, та на керованому ним транспортному засобі марки ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 , з місця пригоди зник, залишивши потерпілого на проїзній частині вул. Вітрука, при цьому маючи реальну можливість надати йому допомогу.

Своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебувала у небезпечному для житті стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, особою, яка мала змогу надати допомогу та сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України.

08.03.2025 о 23 год 00 хв ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 135, ч.3 ст.286-1 КК України.

09.03.2025 ОСОБА_5 подломлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Враховуючи, що термін «обґрунтована підозра» не визначений у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні відповідно до вимог КПК України, доказами, а саме: рапортами інспектора-чергового Житомирського РУП № 2 ГУ НП в Житомирській області від 08.03.2025, протоколом огляду місця ДТП від 08.03.2025, протоколом огляду місця події від 09.03.2025, протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 09.03.2025, протоколом огляду предмету від 09.03.2025, протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 09.03.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 09.03.2025, повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 09.03.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч.3 ст. 286-1 КК України, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи викладені в клопотанні про обрання запобіжного заходу обставини, сторона обвинувачення вважає, що наразі існують ризики, які дають достатні підстави для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Крім того, застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування судового процесу технічними засобами.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали та просили задовольнити з викладених у клопотанні підстав.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Також просив долучити до матеріалів клопотання характеризуючі матеріали стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Встановлено, що слідчим відділом Житомирського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000101 від 08.03.202 , за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч.3 ст. 286-1 КК України.

Так, 09.03.2025 року ОСОБА_5 було затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

Виходячи з наведених вище обставин 09.03.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч.3 ст. 286-1 КК України.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Стандарт, встановлений статтею 5 § 1(с) Конвенції, не передбачає, що поліція повинна мати достатні докази для пред`явлення обвинувачення на момент арешту (O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 36).

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, of 28 October 1994, § 55; K.-F. v. Germany of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, of 22 October 1997, § 51).

Наявні у матеріалах клопотання докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч.3 ст. 286-1 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом огляду місця ДТП від 08.03.2025, протоколом огляду місця події від 08.03.2025, висновком щодо результатів медичного огляду від 08.03.2025, протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 09.03.2025, протоколом огляду предметів від 09.03.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

На даній стадії кримінального провадження вказаних доказів є достатньо для висновку про обґрунтованість підозри.

Крім того, прокурор у судовому засіданні вказав на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме на можливість переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду; можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне провадження, у якому підозрюється.

Слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, покарання за яке передбачено у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, та у скоєнні не тяжкого злочину передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, покарання за яке передбачено у виді обмеженням волі на строк до двох років або позбавленням волі на той самий строк, обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, перебування за кремом у стані алкогольного сп`яніння, рух потерпілого по пішохідному переході, та враховує доводи прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Таким чином, органом досудового розслідування доведено, що наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Виходячи з наведеного, слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05.05.2025, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 08.03.2025 з 23 год. 00 хв.

Встановити строк дії ухвали - до 05.05.2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1