Справа № 132/944/21
провадження №1-кп/136/124/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000386 від 16.09.2020, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скаржинці, Хмільницького району, Вінницької області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, працюючого юристом ТОВ "Смартенерджіконтроль", з вищою освітою, неодруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ;

потерпілої (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 ,

з боку захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 16.09.2020 близько 16 год. 20 хв. ОСОБА_3 , під час телефонного дзвінка, його син, ОСОБА_8 , повідомив, що він не може проїхати на своєму скутері стежкою, що веде до місця проживання його баби, ОСОБА_9 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , так як незнайома йому раніше особа жіночої статі, перешкоджає в проїзді. Відразу ж після повідомлення сина, близько 16 год. 30 хв., ОСОБА_3 , встановивши місце перебування сина, на своєму автомобілі марки «Mitsubishi Lancer», сірого кольору, д.п.з. НОМЕР_1 , приїхав на вул. Садова с. Вишневе Калинівського району Вінницької області. Так, неподалік місця, де ОСОБА_3 зупинив свій транспортний засіб та вийшов із авто, проживають ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в той час, коли приїжджають для виконання господарських робіт, а саме по АДРЕСА_2 . Перебуваючи на вулиці населеного пункту, в громадському місці, без будь-яких пояснень чи розмов із ОСОБА_10 , яка зробила зауваження його синові, ОСОБА_8 , за відсутності будь-якого посягання на його життя та здоров`я, посягання на життя чи здоров`я його сина або іншої особи, в той момент, тобто по приїзду на вул. Садова с. Вишневе Калинівського району Вінницької області, за відсутності необхідності вчинення дій необхідних для захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання, тобто за відсутності реальної загрози будь-якого посягання, за відсутності реальної обстановки та обставин, що свідчили б про небезпеку для життя та здоров`я ОСОБА_3 , його сина або інших осіб, в присутності жителів села, а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , двох малолітніх дітей, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм та правил в суспільстві, безпричинно, почав виражатись нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_11 . Не реагуючи на зауваження ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що перебуває в громадському місці, умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, використовуючи малозначний привід, показуючи зверхність, грубо порушуючи громадський порядок, бажаючи самоствердитися за рахунок публічного приниження інших, ОСОБА_3 , демонструючи особливу зухвалість, в присутності ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та в присутності двох малолітніх дітей, усвідомлюючи, що створює реальну загрозу для життя, здоров`я присутніх осіб, в тому числі, малолітніх дітей, демонстративно, здійснив з пістолета «ФОРТ-14P» один постріл в повітря. Відповідно до висновку судової експертизи зброї №339 від 23.09.2020, пістолет являється короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю пристроєм «ФОРТ-14P», № НОМЕР_2 , калібру 9 мм P.A., виробництва КНВО Форт», м. Вінниця, Україна, призначеним для стрільби патронами, спорядженими еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії, що відноситься до травматичної зброї з вогнепальним принципом метання снаряду. Даний пістолет придатний для стрільби. Не зупиняючись на вчиненому, не реагуючи на зауваження, ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , демонструючи особливу зухвалість поєднану із насильством, ОСОБА_3 наніс один удар стволом пістолета в голову потерпілій ОСОБА_5 , яка в результаті нанесеного удару відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 73 від 17.09.2020 та висновку додаткової судово-медичної експертизи № 100 від 06.11.2020 втримала тілесне ушкодження у вигляді підшкірної гематоми волосяної частини голови, яке виникло від травматичної дії (удару, співударяння) тупого твердого предмета (предметів) та належить до легкого тілесного ушкодження.

Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, давши показання з приводу обставин інциденту.

Зокрема ОСОБА_3 показав, що 16.09.2020 знаходився за адресою: АДРЕСА_2 де проживає його мати. В цей день в них на земельній ділянці працювали люди. Дорога до цієї земельної ділянки проходить повз домогосподарство де проживають ОСОБА_10. З приводу проїзду повз домогосподарство де проживають ОСОБА_10 між їхніми родинами існує конфлікт, оскільки ОСОБА_10 самовільно звузили проїзд та чинять перешкоди в русі по ньому, в тому числі забороняють навіть проганяти корову, яку має його мати. Його син на скутері поїхав на дану земельну ділянку, щоб завезти води працівникам та оскільки його довго не було він, ОСОБА_3 , став хвилюватися. Оскільки покриття мобільного оператора нестабільне, йому прийшлось вийти на горб та зателефонувати сину ОСОБА_8 , щоб запитати де він. Син повідомив, що сидить в кущах, бо йому заборонили проїзд та побили. Оскільки його син перед цим переніс травму і носив на шиї бандаж, його це сильно схвилювало і він скочив в автомобіль і поїхав на зустріч до сина. Коли він приїхав до місця де дорогу самовільно перегородила родина ОСОБА_10 , він вийшов та став гукати сина. Син вийшов з кущів і в цей час він, ОСОБА_3 , побачив, що до нього з городу, де знаходились ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , останній став бігти, тримаючи в руках чи то сапу чи то інший городній інструмент та кричати, використовуючи ненормативну лексику.

З метою забезпечення своєї безпеки йому, ОСОБА_3 , прийшлось дістати пістолет споряджений травматичними кулями, і вистрілити вгору, попередивши, щоб до нього не підходили, бо він буде стріляти на враження. Оскільки ОСОБА_11 викинув городній інструмент, то він поклав пістолет на сидіння автомобіля. До нього підійшли ОСОБА_11 та ОСОБА_10 з якими вони сперечалися. В цей час вибігли ОСОБА_5 з дітьми та полізла до нього битися. Він її відштовхував і в нього з ОСОБА_11 сталася штовханина. В цей час ОСОБА_5 з його автомобіля забрала пістолет, ключі від авто та скутера і побігла з ними до хати. Штовханина припинилась і вони стали очікувати поліцію, яку викликала ОСОБА_5 . Під час очікування між ним, матір`ю, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 певний тривала словесна суперечка. Потім приїхала поліція і він був затриманий. Жодних намірів вчиняти хуліганські дії він, ОСОБА_3 , не мав, а приїхав з метою захисту сина. Постріл з пістолета ним було здійснено один єдиний вгору, з метою попередження нанесення йому тілесних ушкоджень городнім інструментом, з яким наближався до нього ОСОБА_11 . Чорноокій Лілії ніяких ударів пістолетом він не наносив.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст..12 КПК України Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ст.. 84, 85, 86 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами 2 та 4 ст. 17 КПК України, що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Суд повинен ретельно перевіряти доводи сторони захисту, які обґрунтовано ставлять під сумнів версію сторони обвинувачення і надати розумне. У випадку, якщо суд після такої перевірки відхиляє доводи сторони захисту, він має навести переконливі мотиви такого висновку, які не залишають розумного сумніву у винуватості обвинуваченого.

Перевіряючи версію подій висунуту ОСОБА_3 , суд зіткнувся з очевидною суперечністю між показаннями обвинуваченого, потерпілої та свідків, що викликано вочевидь особистою зацікавленістю на користь однієї з сторін конфлікту та частково бажанням показати свою детальну обізнаність, яка не відповідає дійсності, що зумовлена неможливістю відокремити обставини, які були повідомлені свідкові відповідно близькими їм особам та тими, що спостерігали вони особисто.

В той же час версію подій, викладену ОСОБА_3 не можна спростувати іншими доказами, які були зібрані стороною обвинувачення та надані потерпілою.

Зокрема з наданих потерпілою ОСОБА_5 відеозаписів, які містяться на компакт дискові т. 2. а.с.п. 143, яких всього налічується 5 і які були здійснені на камеру її мобільного телефону, частково під час подій, що мали місце(1 відео) та після них(2-5 відео), вбачається що біля легкового автомобіля, марки Mitsubishi стоїть ОСОБА_3 , позаду нього на скутері сидить його син Єгор, а попереду нього обличчям до нього знаходяться ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та між ними відбувається суперечка з приводу земельної ділянки, її належності та права проїзду. В цей час потерпіла ОСОБА_5 наближається до вказаних осіб, здійснюючи відеозйомку, а попереду неї біжить малолітня дитина. При цьому з зовнішнього виду ОСОБА_3 , його сина ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 вбачається, що в бійку вони ще не вступали, ОСОБА_3 жодних дій щодо активізації конфлікту не вчиняє. В свою чергу ОСОБА_5 наблизившись до ОСОБА_3 вимагає в нього показати пістолет, який на її думку знаходиться в правій руці ОСОБА_3 , яку той останній тримає за спиною. В свою чергу ОСОБА_3 робить рух лівою рукою, щоб вибити телефон.

На подальших відео зафільмована поведінка учасників подій після можливої «активної фази» конфлікту, яка розпочалась з вибиття ОСОБА_3 телефону в ОСОБА_5 і яка вочевидь цим і закінчилась, оскільки учасники конфлікту, зокрема ОСОБА_3 , його син ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 знаходяться на тих же місцях, що і раніше, при чому до них доєдналась мати ОСОБА_3 - ОСОБА_9 , яка стоїть лівіше скутера. При цьому потерпіла ОСОБА_5 активно переміщається, коментуючи події та здійснює відеофіксацію. Вказана обставина в принципі ставить під сумнів факт активної штовханини між ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , оскільки її наявність змусила б їх зміститись з місця.

Зі змісту розмов між учасниками події ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 ( 2-5 відео), які зафіксовані на відео, вбачається, що ОСОБА_3 веде себе доволі спокійно, інколи реагуючи нецензурною лайкою на провокативні образи зі сторони ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , висловлюючи лише прохання до ОСОБА_11 забрати ОСОБА_5 з камерою.

Поведінка ОСОБА_3 доволі спокійна і мало схожа на поведінку особи, яка перебуваючи в громадському місці, умисно, з мотивів явної зневаваги до суспільства, використовуючи малозначний привід, показуючи зверхність, грубо порушуючи громадський порядок, бажаючи самоствердитися за рахунок публічного приниження інших вчиняє якісь дії.

Зокрема до приходу ОСОБА_5 , ОСОБА_3 не вчиняв жодних активних фізичних рухів, що не характерно для особи яка має умисел на вчинення хуліганських дій.

В той же час зі змісту розмов між ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 вбачається, що конфлікт спровокований ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , які обмежили проїзд скутером сину ОСОБА_3 - ОСОБА_8 і те, що ОСОБА_3 приїхав щоб забезпеччити його проїзд та пояснити ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 протиправність їх дії, щодо обмеження руху по вказаному проїзду, що в принципі він в доволі спокійній манері і робив весь час фільмування його дій.

Зі слів ОСОБА_11 та ОСОБА_10 зрозуміло, що вони не бачили сам факт та механізм «розбиття» голови ОСОБА_5 , а остання їм повідомляє коли це сталося, що в свою чергу робить неможливим прийняття як достовірних їх показів в даній частині.

Фактично лише покази потерпілої ОСОБА_5 є єдиними показаннями, щодо механізму заподіяння їй тілесних ушкоджень у вигляді у вигляді підшкірної гематоми волосяної частини голови.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 73 від 17.09.2020 та висновку додаткової судово-медичної експертизи № 100 від 06.11.2020 отримала тілесне ушкодження у вигляді підшкірної гематоми волосяної частини голови, яке виникло від травматичної дії (удару, співударяння) тупого твердого предмета (предметів) та належить до легкого тілесного ушкодження.

Згідно даних обстеження під час проведення судово-медичного обстеження та судово-медичної експертизи т. 2 а.с.п. 98, 99 на волосяній частині голови на межі лобної та тім`яної ділянки по центру вбачається підшкірна гематома, щільної консистенції, малорухома, розмірами 3 на 1.5 см. Інших тілесних ушкоджень не виявлено.

Оцінюючи показання потерпілої ОСОБА_5 , щодо механізму заподіяння їй тілесного ушкодження, зокрема дулом в голову, з конкретизацією місця удару в праву лобно - скроневу ділянку голови, що зафіксовано на відповідних зображеннях т. 2 а.с.п. 124, 125, 126, які є додатком до протоколу проведення слідчого експерименту від 03.11.2020 та що підтверджувалось нею в судовому засідання, суд їх відкидає, як недостовірні, оскільки місце нанесеного удару та виявленої гематоми є явно невідповідними. Враховуючи, що про нанесення інших ударів в область голови зі сторони ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_5 не повідомляла, суд приходить до висновку, що виявлене в неї тілесне ушкодження було отримане нею за інших обставин ніж вона вказує.

Недостовірними вбачаються і твердження ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які були зафільмовані ОСОБА_5 стосовно нібито візуального спостереження розбитої в неї голови, де вона пояснює, що це зробив ОСОБА_3 , оскільки об`єктивно виявити візуально підшкірну гематому, щільної консистенції, розмірами 3 на 1.5 см. на волосяній частині голови на межі лобної та тім`яної ділянки по центру є об`єктивно неможливим. В суді ОСОБА_10 взагалі стверджувала, що її дочка прикладала до лоба платок і на ньому була кров, а ОСОБА_11 також вказував на кровотечу, в той час як в ОСОБА_5 під час судово-медичного обстеження порушення цілісності шкіряного покриву голови виявлено не було.

Це в свою чергу може вказувати на те, що ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 були обізнані про наявність в ОСОБА_5 гематоми, яка виникла в неї раніше і повідомляли про неї на відеозапис лише виключно з метою звинуватити ОСОБА_3 , в нанесенні тілесних ушкоджень.

Окремо слід зазначити, що свідчення ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 різняться не лише в цьому. Зокрема вони суперечать в кількості пострілів, які здійснив ОСОБА_3 . Так ОСОБА_11 вказує, що постріл був один вгору, коли між ними було 8 метрів, після чого ОСОБА_20 попередив, щоб той не підходив, бо він буде стріляти. ОСОБА_5 вказувала в ході судового розгляду також на один постріл, хоча ОСОБА_10 вказувала на три постріли.

Твердження ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , щодо обставин заволодіння пістолетом належним ОСОБА_3 також різняться. Зокрема в ході судового розгляду ОСОБА_11 вказував, що це його дочка ОСОБА_5 наскочила на ОСОБА_3 внаслідок чого в нього випали пістолет та ключі, хоча під час слідчого експерименту вказував на те, що це відбулось від того, що дочка відбила руку ОСОБА_3 , а потім вони вдвох штовхнули його і пістолет та ключі випали з рук. ОСОБА_5 в ході судового розгляду вказувала, що саме вона вибила з рук ОСОБА_3 пістолет та ключі, а потім скориставшись тим, що ОСОБА_11 став між ними вона ними заволоділа. Хоча під час слідчого експерименту вказувала, що пістолет та ключі ОСОБА_3 втратив після того, як вона відбила його руку, а батько його штовхнув. В той же час на відеозаписі № 2, коли ОСОБА_10 нібито виявила в ОСОБА_5 розбиття голови, остання стала повідомляти їй та ОСОБА_11 , що це сталося коли ОСОБА_3 вибив в неї телефон та по голові стукнув пістолетом, а ОСОБА_11 став вибивати в нього пістолет.

Взагалі при дослідженні з наданих потерпілою ОСОБА_5 відеозаписів, які містяться на компакт дискові т. 2. а.с.п. 143 виявлена дивна невідповідність дати створення відеозаписів- 16.09.2020 та дати внесення в них змін, що відображається в відповідних якостях відео файлів і які здійснювались 17.09.2020, а останнього відеофайла взагалі 05.11.2020, що може свідчити про коригування відповідних відеофайлів потерпілою з метою висвітлення обставин події виключно в вигідному для неї світлі. Щодо останнього - 5 відеофайла, то відповідно після 04.11.2020 - протокол огляду речей та дата запису відеофайлів т. 2 а.с.п 142-143 він об`єктивно не міг змінюватись, оскільки диск на який вони були записані був поміщений в конверт, опечатаний та скріплений підписами потерпілої, понятих та слідчого. В той же час в властивостях даного відеофайла містяться відомості про внесення в нього змін 05.11.2020, хоча створений- відкритий від був 04.11.2020 (дата слідчої дії), що в свою чергу вказує на фальшування доказів зі сторони слідчого, який діяв вочевидь зацікавлено на користь потерпілої.

Вказаний факт взагалі ставить під сумнів справедливість та неупередженість досудового розслідування та неналежний контроль за ним зі сторони прокурорів, які здійснювали процесуальне керівництво.

Загальний аналіз поведінки ОСОБА_5 , та її висловлювання які зафіксовані на відеофалах створюють враження, що вона своїми висловами робила обізнаними своїх батьків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 щодо версії подій, якої слід дотримуватися, а її поведінка нехарактерна для особи, якій декілька хвилин тому було нанесено тілесні ушкодження і яка приймала участь в бійці. Наявність дітей на відео позбавляє логіки і правдивості твердження ОСОБА_5 , щодо їх присутності під час здійснення пострілу ОСОБА_3 , її дій шодо поміщення з метою їх безпеки до будинку, оскільки діти присутні на всіх відео, не проявляють якоїсь незвичної поведінки або наляканості.

Суд відкидає показання свідка ОСОБА_9 , щодо обставин подій, які мали місце під час конфлікту між ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , оскільки доволі сумнівною є її присутність на місці подій під час самого конфлікту та можливість візуально спостерігати за ними. ОСОБА_9 відсутня на першому відеофайлі т. 2 а.с.п 143, а зображена на відео файлах, які фільмують обстановку вже після конфлікту, який нібито мав місце.

Показання неповнолітнього свідка ОСОБА_8 , які узгоджуються з показаннями та є аналогічними показанням обвинуваченого ОСОБА_3 , суд приймає, як достовірні, оскільки вони узгоджуються між собою, не містять істотних противорічь та відомості, які містяться в них не спростовані іншими доказами.

За таких обставин з висунутого формулювання обвинувачення доведеним є лише факт здійснення пострілу ОСОБА_3 з пістолета вгору, без доведення його мети. Зокрема, як сам ОСОБА_3 так і свідок ОСОБА_11 повідомили суд, що після здійснення пострілу ОСОБА_3 словесно попередив, щоб до нього не наближались, оскільки від буде стріляти, що відповідає загальноприйнятим правилам використання зброї з метою самозахисту і ніяк не може розцінюватись, як хуліганські дії.

Ретельний аналіз доказів свідчить про відсутність в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень. Зокрема постріл ним було здійснено з метою самооборони і уникнення фізичного конфлікту з Мацовецькими, а факту застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень стороною обвинувачення недоведено.

Однією із обов`язкових умов наявності застосування предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, як ознаки цього виду хуліганства є спрямованість їх на спричинення шкоди здоров`ю людей. Постріл вгору у повітря відповідної шкоди здоров`ю людей не міг заподіяти. Місце нібито нанесеного удару не відповідає місцю виявленого тілесного ушкодження, а тому навіть за доведеності в діях ОСОБА_3 хуліганських дій, така кваліфікуюча ознака, як хуліганство, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень є неправильною, оскільки використання пістолета не було спрямованим на спричинення шкоди здоров`ю людей, навіть при його наявності у ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути» повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Таким чином, з урахуванням викладеного раніше, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий сторонами обвинувачення та захисту з точки зору належності» допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення наявності в його діях складу даного кримінального правопорушення, стороною обвинувачення не надано, судом не виявлено, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне його, виправдати .

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_5 , згідно ч. 3 ст. 129 КПК України слід залишити без розгляду.

Процесуальні витрати у сумі 1307 грн. 60 коп. на залучення експерта компенсувати за рахунок держави.

Речові докази - набої у кількості 6 шт. із маркуванням на капсулі SOBR, 9 мм, Р.А. та пристрій «ФОРТ-14P», № НОМЕР_2 , калібру 9 мм P.A., виробництва КНВО Форт», м. Вінниця, Україна, призначений для стрільби патронами, спорядженими еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії та 6 патронів- повернути ОСОБА_3 , скасувавши арешт накладений на них.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 349,370,371,373,374-376 КПК України , -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати невинуватим та виправдати за ч.4 ст. 296 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення на підставі п.3 ч.1 ст.373КПК України.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 18.09.2020 (справа № 132/2996/20) на набої у кількості 6 шт. із маркуванням на капсулі SOBR, 9 мм, Р.А. та пристрій «ФОРТ-14P», № НОМЕР_2 , калібру 9 мм P.A., виробництва КНВО Форт», м. Вінниця, Україна, призначений для стрільби патронами, спорядженими еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії

Речові докази - набої у кількості 6 шт. із маркуванням на капсулі SOBR, 9 мм, Р.А., пристрій «ФОРТ-14P», № НОМЕР_2 , калібру 9 мм P.A., виробництва КНВО Форт», м. Вінниця, Україна, призначений для стрільби патронами, спорядженими еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії - повернути ОСОБА_3 .

Цивільний позов ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Процесуальні витрати у сумі 1307 грн. 60 коп. на залучення експерта компенсувати за рахунок держави.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30-ти днів із дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення, а учаснику провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1