ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/9041/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/475/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 369-2 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березень 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2024 року стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 369-2 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000031 від 14.01.2020 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2024 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Харкова, яка одружена, має двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з вищою освітою, працює помічником судді Московського районного суду м. Харкова, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 369-2 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 12750 гривень (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят гривень 00 копійок) на користь держави.

Згідно вироку, ОСОБА_8 , згідно наказу Московського районного суду м. Харкова № 02-09/27 від 23.04.2010 переведено з посади секретаря засідання Московського районного суду м. Харкова на посаду помічника судді цього ж суду з 23.04.2010, як таку, що знаходилась у кадровому резерві та пройшла конкурсну комісію з посадовим окладом згідно штатного розпису, з присвоєнням десятого рангу державного службовця.

ОСОБА_8 , згідно наказу Московського районного суду м. Харкова № 02-03/126 від 01.11.2016 допущено до виконання службових обов`язків на посаду помічника судді Московського районного суду міста Харкова ОСОБА_11 на період виконання нею повноважень судді Московського районного суду м. Харкова з 01.11.2016, з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Згідно з посадовою інструкцією, затвердженою 21.06.2018 наказом керівника апарату Московського районного суду м. Харкова, помічник судді: здійснює підбір актів законодавства та матеріалів судової практики, які необхідні для розгляду конкретної судової справи; бере участь у попередній підготовці судових справ до розгляду, в оформленні судових справ, за дорученням судді готує проекти судових рішень, запитів, листів, інших матеріалів, пов`язаних із розглядом конкретної справи; здійснює оформлення копій судових рішень для направлення сторонам у справі та іншим учасникам справи, які беруть участь у справи відповідно до вимог процесуального законодавства, контролює своєчасність надсилання копій судових рішень; здійснює контроль за своєчасним проведенням експертними установами призначених у справах експертних досліджень, за своєчасним виконанням органами внутрішніх справ ухвал судді про примусовий привід, а в разі невиконання таких ухвал готує проекти відповідних нагадувань тощо; виконує інші доручення судді, що стосуються організації розгляду судових справ.

У провадженні судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_11 з 15.02.2019 перебувала на розгляді адміністративна справа № 643/858/19 стосовно ОСОБА_12 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю останнього та ОСОБА_13 .

Під час судового розгляду постановою судді ОСОБА_11 від 11.03.2019 призначено судову авто-технічну та трасологічну експертизу, згідно з висновком якої дії ОСОБА_12 не відповідали вимогам правил дорожнього руху України і знаходились у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

В подальшому, 25.07.2019 за постановою судді ОСОБА_11 призначено додаткову судову авто-технічну експертизу, згідно з висновком якої від 15.10.2019 дії водія ОСОБА_13 не відповідали вимогам правил дорожнього руху України.

11.12.2019 о 16.00 до ОСОБА_8 звернувся ОСОБА_12 з питанням щодо ознайомлення з висновком вищевказаної додаткової судової авто-технічної експертизи.

ОСОБА_8 , перебуваючи в своєму службовому кабінеті № 9, розташованому на першому поверсі адміністративної будівлі Московського районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, проспект Ювілейний, будинок 38-Е, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення протиправним шляхом, будучи обізнаною щодо стану адміністративної справи № 643/858/19 стосовно ОСОБА_12 , запевнила останнього про можливість з її боку впливу на суддю ОСОБА_11 під час ухвалення рішення у даній адміністративній справі.

Зокрема, ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_12 , що під час ухвалення рішення суд може прийняти до уваги будь-які з висновків проведених у справі експертиз.

Також ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_12 , що для здійснення нею впливу на суддю ОСОБА_11 як на особу, уповноважену на виконання функцій держави, відповідно примітки ст. 369-2 КК України, при ухваленні суддею рішення у справі на його користь, необхідно надати їй неправомірну вигоду у розмірі 15000 гривень.

ОСОБА_12 , будучи впевненим у можливості впливу ОСОБА_8 на суддю ОСОБА_11 під час ухвалення рішення в адміністративній справі, погодився на протиправну пропозицію останньої, щодо передачі їй неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення суддею Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_11 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 27.01.2020 приблизно о 09.00, знаходячись поблизу входу в адміністративну будівлю Московського районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, проспект Ювілейний, будинок 38-Е, ОСОБА_8 підтвердила ОСОБА_12 свої наміри щодо надання їй неправомірної вигоди у сумі 15000 гривень, за здійснення нею впливу на суддю ОСОБА_11 при винесенні рішення на користь ОСОБА_12 .

В цей же день, близько 12.00 ОСОБА_12 , знаходячись неподалік входу в адміністративну будівлю Московського районного суду м. Харкова, передав ОСОБА_8 частину грошових коштів в розмірі 5000 гривень у вигляді неправомірної вигоди, за здійснення впливу на суддю ОСОБА_11 при винесенні рішення на користь ОСОБА_12 .

07.02.2020 близько 15.00 ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди, знаходячись на робочому місці, в кабінеті № 9 адміністративної будівлі Московського районного суду м. Харкова, ознайомила ОСОБА_12 з ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_11 від 27.01.2020, справа № 643/858/19 провадження № 3/643/213/20, яке набуло законної сили, відповідно до якої адміністративну справу стосовно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, після чого одержала від Яворського останню частину неправомірної вигоди в розмірі 10 000 гривень.

07.02.2020 о 15.06, після одержання ОСОБА_8 при вищезазначених обставинах неправомірної вигоди, останню затримано співробітниками правоохоронних органів відповідно до ст. 208 КПК України.

Таким чином, суд кваліфікував дії ОСОБА_8 за частиною 2 статті 369-2 КК України, як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави (в редакції ст. 369-2 КК України із змінами, внесеними згідно із Законами № 221-VII від 18.04.2013, № 222-VII від 18.04.2013, № 1261-VII від 13.05.2014, № 770-VIII від 10.11.2015). Не погодившись з вироком, захисник обвинуваченої та прокурор у кримінальному провадженні подали апеляційні скарги. Прокурор у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду змінити, призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 23500 гривень, вважає покарання, яке призначене судом першої інстанції, недостатнім для виправлення обвинуваченої. Захисник в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та постановити ухвалу, якою закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 КПК України. В апеляційній скарзі зазначає, що допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 не говорив про те, що ОСОБА_8 пропонувала йому надати їй гроші для здійснення нею впливу на суддю та, що вона має такий вплив на суддю при прийняті нею рішення по адміністративній справі на його користь. Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 взагалі заперечувала такі обставини, які були викладені в обвинувальному акті. Незважаючи на те, що в ході досудового розслідування в якості свідків були допитані суддя ОСОБА_11 та інші свідки по справі, прокурор в ході судового розгляду відмовився від допиту всіх свідків обвинувачення по справі, окрім свідка ОСОБА_12 . Отже, ніякими іншими доказами, які б суд дослідив в ході судового розгляду, не підтверджується те, що ОСОБА_8 діяла саме в такий спосіб, а у вироку не вказано із яких джерел суд отримав відомості про вище згадані обставини.

Судом не встановлено, якими доказами підтверджується участь ОСОБА_8 у розгляді адміністративної справи або складанні проектів документів та процесуальних рішень за цією справою, тобто залишилося невідомим, чи діяла ОСОБА_8 відповідно до пунктів відповідних наказів та інструкції, на які суд посилається у вироку, або вона діяла всупереч вказаних документів.

З цього приводу суперечливими виглядають показання ОСОБА_12 , на які суд посилається у вироку в частині того, що він взагалі не приймав участі в жодному судовому засіданні у справі про адміністративне правопорушення, а суд в свою чергу не цікавить, яким чином призначалися експертизи в цій справі і навіщо він цікавився датами призначення розгляду справи, якщо не збирався приймати участі в засіданнях. Захисник вважає, що існують сумніви щодо розміру суми неправомірної вигоди у вигляді 15000 гривень, яку ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_8 , в порівнянні з розміром суми штрафу у розмірі 340 гривень, у разі визнання його винним у скоєнні ДТП. Показання ОСОБА_12 про те, що в разі визнання його винним він побоювався можливого цивільного позову з боку іншого учасника ДТП, спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами адміністративного провадження, відповідно до яких інший учасник ДТП ніколи не цікавився станом розгляду адміністративної справи, розгляд якої тривав біля одного року, а також тим, що подальші дії ОСОБА_12 з цього приводу виглядають не послідовними.

Суд фактично проігнорував заявлене в судовому засіданні, в порядку статті 89 КПК України клопотання захисту від 02.02.2024 року про недопустимість та неналежність письмових доказів, а також залишив поза увагою доводи захисту, які також були викладені в долучених до матеріалів кримінального провадження письмових дебатах про невідповідність цих доказів закону.

Звертає увагу, що суд посилається на витяг із ЄРДР, відповідно до якого ОСОБА_12 звернувся з усною заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення. Одночасно з цим, суд приймає до уваги як доказ і іншу обставину звернення ОСОБА_12 , а саме письмову заяву, з якою він звертається до СУ ГУНП в Харківській області і в якій просить притягнути ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вимагання в нього хабаря в сумі 15000 гривень за винесення на його користь судового рішення у справі про дорожньо-транспортну пригоду. Суд не звернув уваги на те, що у вказаних документах викладені взаємовиключні обставини про форму звернення заявника та залишає без уваги той факт, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про складання якоюсь посадовою особою правоохоронного органу протоколу про прийняття усної заяви від ОСОБА_12 . Дослідженням письмової заяви ОСОБА_12 було встановлено, що в цьому документі відсутня дата складання, прізвище та посада особи, яка приймала цю заяву та попереджала заявника про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиву заяву. Факт реєстрації відомостей в ЄРДР 14.01.2020 не свідчить про те, що ОСОБА_12 звертався з усною, або письмовою заявою саме 14.01.2020 і чи були в нього реальні підстави звертатися з такою заявою, і чи не складав він цю заяву під впливом співробітників поліції раніше вказаної дати реєстрації. На переконання захисника ці документи мають між собою суттєві не усунуті в судовому засіданні суперечності, свідчать про штучне створення правоохоронним органом за допомогою ОСОБА_12 підстав для внесення відомостей в ЄРДР, а вказані документи були створені з метою отримання в подальшому дозволів на проведення НСРД та для штучної кваліфікації дій ОСОБА_8 за тяжким злочином. Захисник вважає безпідставним визнання судом належним та допустимим доказом протоколу зняття з електронних інформаційних систем інформацію про перебування на розгляді судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_11 адміністративної справи, оскільки цей документ ні яких обставин справи не підтверджує і не спростовує, адже ніхто із учасників кримінального провадження не заперечував, що в провадженні судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_11 знаходилась вказана адміністративна справа, ця справа вилучалась для огляду слідчим, а прокурором надана суду для приєднання до обвинувального акту. Безпідставно суд визнав допустимим доказом протокол огляду від 07.02.2020 року, проведеного з 15.30 год. до 17.49 год., який складений старшим слідчим в ОВС ГУНП в Харківської області ОСОБА_14 з огляду на те, що відомості, які відображені в цьому документі, не узгоджуються з іншими дослідженими в судовому засіданні обставинами події, які були відображені в інших документах, долучених прокурором до справи в якості письмових доказів. Огляд місця роботи ОСОБА_8 , тобто кабінет №9, почався о 15.30 год. Згідно протоколу затримання в порядку ст.208 КПК України в цей самий час, вже як 24 хвилини, ОСОБА_8 була затримана (т.2 а.с. 123-127). Згідно іншого протоколу, на який як на допустимий доказ посилається суд, контроль за вчиненням злочину 07.02.2020 р. почався о 14.55 год та був закінчений о 15.10 год. З вказаних документів, як зазначає захисник вбачається, що гроші ОСОБА_12 передавав вже затриманій особі, адже згідно протоколу складеного в порядку ст.208 КПК України затримання ОСОБА_8 відбулося о 15.06 год., тобто за 2 хвилини до того, як ОСОБА_12 в приймальній судді передає ОСОБА_8 книгу синього кольору. Крім того, автором протоколу контролю за вчиненням злочину, який відбувався між 14.55 та 15.10 год. 07.02.2020 р. вказаний о/у УСР в Х/о ДСР НПУ ОСОБА_15 . Одночасно ця сама особа приймала участь і в огляді, який слідча ОСОБА_14 розпочала о 15.30 год. 07.02.2020, тоді хто взагалі затримував ОСОБА_8 о 15.06 год., якщо слідча ОСОБА_14 розпочала огляд о 15.30 год. 07.02.2020. На підтвердження подій описаних в протоколі огляду від 07.02.2020 р. в судовому засіданні в якості додатку був досліджений відеозапис цієї події. Згідно відеозапису взагалі не зрозуміло, яку слідчу дію виконує слідчий, хто приймає участь у проведенні цієї слідчої дії, тобто відеозапис тієї події не відповідає письмовому тексту цього протоколу. Незважаючи на досліджений відеозапис, у вироку суд цей доказ не відобразив. Суд залишив без уваги доводи захисту про визнання протоколу огляду, копіювання та вручення грошових купюр, протоколу про результати контролю за вчиненням злочину, які складені 27.01.2020 оперуповноваженим УСР в Харківській області ОСОБА_15 недопустимими з огляду на те, що ці документи складені в порушення п.1.7.2 Інструкції про організацію проведення НСРД та використання їх результатів у кримінальному провадженні, затвердженою спільним наказом від 16.11.2012 р. № 114/1042/516/1199/936/1687/5 не уповноваженою особою, а саме о/у ОСОБА_15 , який згідно листа із УРС в Х/о ДСРНПУ був виділений керівництвом тільки 28.01.2020 р. для проведення вищевказаних дій. (т.2 а.с. 80-81, 96) Протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 07.02.2020 слід вважати, недопустимим доказом з огляду на те, що він складений з порушенням вимоги пункту 1.11.2 вище згаданої Інструкції та частини 4 статті 271 КПК України тобто, якщо контроль за вчиненням злочину закінчується відкритим фіксуванням, то про це складається протокол. Суд посилається на протоколи НСРД, складені о/у ОСОБА_15 24.02.2020 р в яких відображений зміст розмов, які нібито відбувалися між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 в період з 27.01.2020 р. по 07.02.2020. Дослідження цих протоколів НСРД здійснено судом не в повному обсязі, у зв`язку з пошкодженням карти пам`яті аудіо-відео запису з інвентарним №268, тому реальний зміст розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 в судовому засіданні безпосередньо дослідити було не можливо. При вирішенні цього питання суд порушив принцип безпосередності, закріплений в статті 23 КПК України. Події, які нібито відбувалися 27.01.2020, зміст яких викладений в протоколі НСРД за авторством о/у ОСОБА_15 , взагалі викликають сумнів, адже згідно штампу УСР в Х/о № 527, цей документ надійшов до УСР в Х/о 02.01.2020 , тобто за 12 днів до внесення відомостей в ЄРДР.

Достовірність створення відео та аудіо запису викликає сумнів і з огляду на те, що в судовому засіданні не було встановлено джерело походження цих записів, а в протоколах НСРД відсутні данні про використання якихось технічних приладів для фіксування подій. Звертає увагу на незаконність постанови прокурора ОСОБА_16 від 18.03.2020 про визначення подальшої підслідності кримінального провадження за Московським ВП м. Харкова, яка була створена для штучного затягування строку розслідування не уповноваженою особою і яка була постановлена в супереч вимогам частини 5 статті 36 КПК України. Таким чином, всі наступні процесуальні рішення органу досудового розслідування є незаконними, а саме доручення про проведення досудового розслідування від 19.03.2020, клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування від 20.03.2020, постанова прокурора про продовження строку розслідування. Як результат того, що ці процесуальні рішення є незаконними, то сама підозра, яка була пред`явлена ОСОБА_8 за частиною 2 статті 369-2 КК України, є незаконною дією на підставі того, що ця процесуальна дія відбулася поза межами строку досудового розслідування. Стосовно досліджених в судовому засіданні експертиз аудіо та відео запису, захисник вважає, що висновки цих експертиз слід визнати недопустимим доказом, на підставі того, що експерту були надані данні, які були отримані із невідомого джерела, зразки голосу та мовлення ОСОБА_17 в законний спосіб не були отримані, не зрозуміло які зразки порівнював експерт при виконанні дослідження. В судовому засіданні було з`ясовано, що CD-диск на якому нібито був зафіксований голос і мовлення ОСОБА_8 виявився пошкодженим, у зв`язку з чим прокурор відмовився від дослідження цього доказу. Посилання суду на висновок експерта від 26.02.2020 р. №13/2/22 СЕ-20, як на доказ вини ОСОБА_8 взагалі виглядає дивним, адже згідно висновку експерта на руках ОСОБА_8 відсутні будь які ознаки хімічної речовини, якою були оброблені гроші та які були використані для надання неправомірної вигоди. Цей доказ навпаки спростовує обвинувачення. Факт вилучення на робочому місті ОСОБА_8 грошей не спростовує твердження захисту про провокативний характер дій правоохоронного органу, вчинений за допомогою ОСОБА_12 . Висновок суду про пасивний характер дій ОСОБА_12 та правоохоронного органу, є помилковим. Встановлено, що ОСОБА_12 раніше, при аналогічних обставинах, неодноразово використовуючи свої власні кошти, приймав участь в оперативних заходах, які здійснювали правоохоронні органи.

В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б вказували на те, що ОСОБА_8 була ініціатором спілкування з ОСОБА_12 , а твердження суду про те, що мотивація на вчинення злочину виникла у неї, як вказано судом «автономно», безвідносно до дій правоохоронних органів або ОСОБА_12 , є хибним твердженням та не відповідає дослідженим матеріалам кримінального провадження та спростовується матеріалами, які позитивно характеризують особу обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_8 звернулася до суду апеляційної інстанції із клопотанням, в якому просила звільнити її від кримінальної відповідальності за частиною 2 статті 369-2 КК України на підставі пункту 3 частини 1 статті 49 КК України та закрити кримінальне провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України. Обвинуваченій судом апеляційної інстанції було роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України є нереабілітуючою обставиною. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченої щодо заявленого нею клопотання, думку її захисника, який підтримав позицію своєї підзахисної та не наполягав на розгляді його апеляційної скарги, враховуючи заявлене обвинуваченою клопотання, думку прокурора, який не заперечував проти звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та відмовився від поданої ним апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 , колегія суддів дійшла наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 284 КПК України у разі якщо суд встановить наявність підстав для закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, суд на будь-якій стадії судового провадження зобов`язаний з`ясувати та врахувати думку обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження. Відповідно до вимог частини 2 статті 285 КПК України, особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Відповідно до частини 4 статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до положень частини 3 статті 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. На підставі частини 1 статті 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 369-2 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_8 визнана винуватою, припинене 07.02.2020. В редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення, санкція частини 2 статті 369-2 КК України передбачала покарання у виді штрафу від семисот п`ятдесяти до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від двох до п`яти років. Відповідно до класифікації злочинів, визначеної статтею 12 КК України, в редакції на час вчинення злочину, злочин, передбачений частиною 2 статті 369-2 КК України, відносився до категорії злочинів середньої тяжкості. З урахуванням змін, внесених до Кримінального Кодексу України Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018, вказане кримінальне правопорушення є нетяжким злочином. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини. Таким чином, з дня вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення і до дня апеляційного розгляду, пройшло більше 5 років.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Матеріали судового провадження не містять відомостей про те, що обвинувачена протягом цього строку вчинила новий злочин чи ухилялася від слідства або суду. Відповідних даних також не надано прокурором і під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення. Враховуючи, що обвинуваченою заявлено відповідне клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, їй роз`яснено, що така підстава не є реабілітуючою, на що остання погодилася, прокурор не заперечував проти задоволення заявленого клопотання, клопотання ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок належить скасувати та звільнити ОСОБА_8 від кримінальності відповідальності за частиною 2 статті 369-2 КК України на підставі пункту 3 частини 1 статті 49 КК України, а кримінальне провадження закрити у відповідності з пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України.

З урахуванням наведеного та позиції захисника щодо поданої ним апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення. Відповідно до висновку Об`єднаної палати ККС ВС, викладеному у постанові від 12 вересня 2022 року у справі №203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту. Оскільки ОСОБА_8 звільняється від кримінальної відповідальності на підставі пункту 3 частини 1 статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, то витрати на проведення судової експертизи документів Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС від 11.03.2020 №10/7/92СЕ-20 у розмірі 1256,08 грн.; судової експертизи матеріалів, речовин та виробів Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС від 26.02.2020 №13/2/22СЕ-20 у розмірі 3768,24 грн.; судової експертизи звуко- та відеозапису Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС від 04.05.2020 №11/1/91 СЕ-20 у розмірі 3922,08 грн., в загальній сумі 8946 грн. 40 коп. (вісім тисяч дев`ятсот сорок шість гривень сорок копійок) покладаються на державу.

Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12.02.2020 у справі № 953/2201/20 на підставі частини 4 статті 174 КПК України підлягає скасуванню.

Зважаючи на закриття кримінального провадження, необхідно вирішити питання щодо долі речових доказів у ньому, в порядку статті 100 КПК України. Керуючись пунктом 1 частини 2 статті 284, частиною 3 статті 288, статтею 405, пунктом 5 частини 1 статті 407, частиною 1 статті 417 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності за частиною 2 статті 369-2 КК України на підставі пункту 3 частини 1 статті 49 КК України задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2024 року стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 скасувати.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 49 КК України звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за частиною 2 статті 369-2 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за частиною 2 статті 369-2 КК України, у відповідності до пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України закрити.

Процесуальні витрати за проведення: судової експертизи документів Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС від 11.03.2020 №10/7/92СЕ-20 у розмірі 1256,08 грн.; судової експертизи матеріалів, речовин та виробів Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС від 26.02.2020 №13/2/22СЕ-20 у розмірі 3768,24 грн.; судової експертизи звуко- та відеозапису Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС від 04.05.2020 №11/1/91 СЕ-20 у розмірі 3922,08 грн., в загальній сумі 8946 грн. 40 коп. (вісім тисяч дев`ятсот сорок шість гривень сорок копійок) - віднести на рахунок держави.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12.02.02020 (справа №953/2201/20), а саме на: книгу з назвою «Короткий путівник Європейською конвенцією з прав людини», відібрані зразки для експертного дослідження, а саме: контрольний зразок вати з рідиною для змивів; ватний тампон зі змивом з правої руки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ватний тампон зі змивом з лівої руки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; грошові кошти в сумі 10 000 грн. (20 купюр номіналом в 500 грн., серія та номер: СБ 1629133, УД 1837404, УД 5797469, ВХ 3600441, ЛЗ 3547184, СЖ 3495246, СЖ 6933437, ФД 6262861, ЛД 4713267, УЖ 5797215, ФБ 1851343, ЗИ 0481702, БТ 5922542, УБ 5452166, СГ 2570318, БТ 5836942, МА 5796949, СЗ 5782463, ВД 6682480, МВ 7369688); адміністративний матеріал відносно ОСОБА_12 , номер провадження 3/643/921/19, номер справи 643/858/19, в прошитому та пронумерованому стані на 91 арк.; постанову судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_11 від 27.01.2020 справа № 643/858/19, провадження № 3/643/213/20 на трьох аркушах з підписом судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_11 ; постанову судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_11 від 27.01.2020 справа № 643/858/19, провадження № 3/643/213/20 на трьох аркушах без підпису та печаток в трьох примірниках; розписку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 про отримання постанови судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_11 від 27.01.2020 справа № 643/858/19, провадження № 3/643/213/20 на 1 арк.; USB картку об`ємом пам`яті 16 Гб, торгівельної марки «Good Ram», серійний номер 374 з інформацією в цифровому вигляді з робочого комп`ютера ОСОБА_8 , яка є помічником судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_11 , який був наданий органом досудового розслідування для копіювання інформації.

Речові докази:

адміністративний матеріал (копії) відносно ОСОБА_12 ст. 124 КУпАП по провадженню №3/643/921/19, номер справи №643/858/19 на 91 арк.; постанова від 27.01.2020 судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_11 по провадженню №3/643/213/20, номер справи №643/858/19 винесена суддею ОСОБА_11 на 2-х арк.; постанова (копія) від 27.01.2020 судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_11 по провадженню №3/643/213/20, номер справи №643/858/19 без підпису та печаток на 3-х арк.; постанова (копія) від 27.01.2020 судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_11 по провадженню №3/643/213/20, номер справи №643/858/19 без підпису та печаток на 3-х арк.; постанова (копія) від 27.01.2020 судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_11 по провадженню №3/643/213/20, номер справи №643/858/19 без підпису та печаток, в графі «Постанова набирає чинності» чорнилами синього кольору міститься надпис «07.02.2020» на 3-х арк.; розписка ОСОБА_12 на 1-му арк.; USB картка об`ємом пам`яті 16 Гб, торгівельної марки «Good Ram», серійний номер 374 з інформацією в цифровому вигляді з робочого комп`ютера помічника судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

книгу з назвою «Короткий путівник Європейською конвенцією з прав людини» на 179 арк. повернути особі, у якої її було вилучено;

контрольний зразок вати з рідиною для змивів; ватний тампон зі змивом з правої руки ОСОБА_8 ; ватний тампон зі змивом з лівої руки ОСОБА_8 ; контрольний зразок препарату «Проминь-1», які зберігаються у камері зберігання речових доказів СУ ГУ НП в Харківській області - знищити;

грошові кошти в сумі: в сумі 10 000 грн. (20 купюр номіналом в 500 грн., серія та номер: СБ 1629133, УД 1837404, УД 5797469, BX 3600441, ЛЗ 3547184, СЖ 3495246, СЖ 6933437, ФД 6262861, ЛД 4713267, УЖ 5797215, ФБ 1851343, ЗИ 0481702, БТ 5922542, УБ 5452166, СГ 2570318, БТ 5836942, МА 5796949, СЗ 5782463, ВД 6682480, МВ 7369688), направлені на відповідальне зберігання до банківської установи повернути власнику майна ОСОБА_12 . Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: