Справа № 645/1438/25
Провадження № 1-кп/645/329/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (дистанційно, в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Фрунзенського районного суду м. Харкова клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про продовження строку тримання під домашнім арештом по кримінальному провадженні № 90000005 від 02 січня 2025 року обвинуваченого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, розлученого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 30.12.2024 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває вищевказане кримінальне провадження.

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилалася на продовження існування ризиків, які були враховані при обрані запобіжного заходу, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК, а також на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, що є нетяжким злочином. На думку прокурора, слід враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 та особисті обставини, які можуть свідчити на користь збільшення ризиків переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого є неможливим, оскільки вони не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не можуть запобігти вищевказаним ризикам.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти задоволення вказаного клопотання.

Заслухавши позицію сторони обвинувачення та обвинуваченого, дослідивши клопотання та додані до нього документи, суд приходить до наступного.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.02.2025 р. клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 90000005 від 02 січня 2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено. Застосовано до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком - до 18 квітня 2025 року, який полягає в забороні підозрюваному у період часу з 23 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_5 протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту: 1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; 2) не залишати місце свого постійного проживання в період дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Дія запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 , закінчується 18.04.2025 р., що стало підставою звернення сторони обвинувачення до суду з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений.

Суд вважає встановленим продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

-можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Враховуючи те, що положення кримінального процесуального законодавства не розкриває зміст ризику втечі, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, суддя, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, при оцінці вказаного ризику враховує практику ЄСПЛ, яка розкриває його зміст.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Суд вважає за необхідне зазначити, що ризик переховування від суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання. А в контексті з тим, що 24.02.2022 Російська Федерація розпочала військову агресію проти України, у зв`язку з чим цього ж дня Президентом України підписано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за № 64/2022, який триває до тепер, і на даний час, для громадян України існує реальна можливість спрощеного режиму перетину кордону та отримання дозволу на проживання в багатьох країнах світу, спроба переховуватися від органів досудового розслідування чи суду може виявлятися та підтверджуватися, наприклад, отриманням дозволу на проживання в певній країні, отриманням громадянства іншої країни або подання відповідних заяв і документів для активізації цього процесу, поданням документів на отримання статусу біженця тощо.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання щодо продовження застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обстави, враховуючи стадію розгляду даного кримінального провадження, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, зазначений ризик продовжує існувати.

Крім того, суд враховує, що:

ОСОБА_5 обвинувачується у вчинення нетяжкого злочину, обвинувачений раніше неодноразово судимий в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів, офіційно не працевлаштований, не має на утриманні непрацездатних осіб, що свідчить про відсутність таких зв`язків обвинуваченого з державою Україною та соціальних зв`язків, які б превалювали над його зацікавленістю у переховуванні, виходячи зі змісту формулювання обвинувачення, зокрема обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а також обсягу зазначених слідчим на підтвердження обґрунтування обвинувачення доказів, суд вважає доведеним існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд зазначає, що зазначені дані про особу не зменшують існування вищевказаних ризиків, оскільки вони існували як на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, так і на час обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обрані обвинуваченим моделі поведінки, а відтак не здатні на даному етапі кримінального провадження перешкоджати вчинити ним дії, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Розглядаючи можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час дії воєнного стану.

Отже, враховуючи продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, за таких обставин клопотання про продовження строку тримання під домашнім арештом в нічний час обвинуваченому ОСОБА_5 , який полягає в забороні обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з продовженням строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків, визначених ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.02.2025 р., передбачених частиною 5 статті 194 КПК України, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 199, 315 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про продовження строку тримання під домашнім арештом - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час з 23:00 год. до 07:00 год., за місцем фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, тобто до 31 травня 2025 включно.

Продовжити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язків:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

2) не залишати місце свого постійного проживання в період дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Ухвалу направити для виконання органу поліції за місцем проживання обвинуваченого через прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 .

Встановити строк дії ухвали до 31 травня 2025 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органів Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 02.04.2025 р.

Суддя ОСОБА_1