СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/6396/24
пр. № 1-кп/759/494/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000107 від 24.01.2024 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зелене Білопільського району Сумської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 23.01.2024 о 15 год. 39 хв., знаходячись у приміщенні АЗС «WOG», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Івана Дзюби, 17-А, в умовах воєнного стану таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_5 , завдавши майнову шкоду на загальну суму 21396 грн.

Так, ОСОБА_3 спільно із наочно знайомим йому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 23.01.2024, приблизно о 15 годині, прибув до торгового приміщення АЗС «WOG», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Івана Дзюби, 17-А, де ОСОБА_6 , сидячи за столом кафетерію АЗС, розпочав налаштування належних ОСОБА_5 двох мобільних телефонів: мобільний телефон марки "iPhone 11", імеі: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору з безбарвним силіконовим чохлом та мобільний телефон марки «Infinix Note 30» с/н: НОМЕР_3 в корпусі блакитного кольору.

В подальшому, у зв`язку із необхідністю знайти зарядний пристрій до одного із мобільних телефонів, ОСОБА_5 23.01.2024 приблизно о 15 годині 22 хвилини вийшов з приміщення АЗС «WOG» за адресою: м. Київ, вул. Івана Дзюби, 17-А, на короткий проміжок часу, залишивши вказані мобільні телефони на столі за яким сиділи ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Очікуючи ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , продовжуючи сидіти за столом, на якому лежали мобільні телефони, відчуваючи гостру потребу в грошових коштах, не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, вирішив таємно викрасти в умовах воєнного стану чуже майно, яке належить ОСОБА_5 , з метою обернення його на власну користь і особистого збагачення.

З метою виконання свого протиправного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , продовжуючи знаходитись в приміщенні торгівельного залу АЗС ««WOG» за адресою: м. Київ, вул. Івана Дзюби, 17-А, скориставшись тим, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, 23.01.2024 о 15 год. 39 хв. взяв зі стола мобільний телефон марки "iPhone 11", імеі: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору з безбарвним силіконовим чохлом, вартістю 12000 грн. та мобільний телефон марки «Infinix Note 30» с/н: НОМЕР_3 в корпусі блакитного кольору, вартістю 9396 грн., які належать ОСОБА_5 , поклав їх до зовнішньої кишені власної куртки та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, припинивши виходити на зв`язок та розпорядившись отриманим майном на власний розсуд, своїми діями завдавши ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 21396 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину. Просив суд суворо його не карати, про скоєне шкодує. Повідомив, що частково відшкодував потерпілому ОСОБА_5 завдану злочином шкоду, а саме в розмірі 7000 грн.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу. При цьому судом роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 суд зазначає, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк дії якого надалі неодноразово продовжувався та який діє дотепер, тобто правовий режим воєнного стану діяв на час вчинення вказаного вище діяння.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжкого злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, який критично оцінює свою поведінку, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на спеціальних обліках не перебуває, не одружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований.

Також суд бере до уваги те, що потерпілому ОСОБА_5 частково відшкодована завдана злочином шкода.

Обставиною, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є щире каяття, яке полягає у відвертому особистому осуді обвинуваченим своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного, розкриттям усіх обставин кримінального правопорушення.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на особу обвинуваченого, конкретні обставини вчинення злочину, відсутність спричинення тяжких наслідків, наявність по справі обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, який в судовому засіданні запевнив, що в подальшому не допускатиме протиправної поведінки та просив надати йому можливість стати на шлях виправлення, з урахуванням позиції прокурора, який в судових дебатах запропонував звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим призначає покарання в межах санкцій статті за якою він визнається винуватим у виді позбавлення волі, звільнивши на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням передбачених ст.76 КК України обов`язків.

На думку суду, саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України.

Викладена позиція суду відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо долі речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні у розмірі 200,00 грн. висновок експерта №343 від 26.01.2024) підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави на підставі ч.2 ст. 124 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження судом не застосовувались.

Керуючись ч.4 ст.185, ст.ст.50, 65- 67, 75,76 КК України, ст.ст. 369-371, 373- 376, ч.15 ст.615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.

Згідно із ч.1 ст. 76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 16 квітня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 200 (двісті) грн. 00 коп.

Речові докази:

- мобільний телефон марки "iPhone 11" імеі: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , коробку від нього білого кольору, чохол силіконовий безбарвний, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити останньому; DVD -R диск із наявною директорією «Відео з камер», фотокопія чеку «Vodafon» № 38463 від 23.01.2024, - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1