Справа № 931/133/25
Провадження № 1-кп/931/61/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2025 року селище Локачі
Локачинський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
Ухвалою суду від 03 березня 2025 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.
В підготовчому судовому засіданні, судом на обговорення поставлено питання про направлення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 до Волинського апеляційного суду для визначення підсудності на підставі п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 34 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що направляючи обвинувальний акт до Локачинського районного суду Волинської області, виходила з того, що всі дії з організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод вчинялись обвинуваченим за місцем його реєстрації як фізичної особи підприємця, що знаходиться на території селища Локачі, на яку поширюється юрисдикція Локачинського районного суду Волинської області. В цілому, не заперечує щодо звернення до Волинського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження до іншого суду, якщо є сумніви в тому, що справа дійсно підсудна Локачинському районному суду Волинської області.
Обвинувачений та захисник, кожен зокрема, погодились з позицією прокурора та зазначили, що не заперечують щодо звернення до Волинського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження до іншого суду.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 4 ч. 3ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення щодо направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Дія цього абзацу не поширюється на кримінальні провадження, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду згідно з правилами статті 33-1 цього Кодексу.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, наданням засобів та усуненням перешкод, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України.
Крім того, згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненим щодо кількох осіб, повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України.
Таким чином, більш тяжким кримінальним правопорушенням з тих, що інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_4 є кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 332 КК України, яке містить обвинувачення ОСОБА_4 за сімома епізодами.
Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснювалось слідчими слідчого відділення Володимирського РВП ГУНП у Волинській області.
Безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 КК України, є суспільні відносини з охорони суверенітету України, цілісності й недоторканості її кордонів.
Відповідно до ч. 1 ст. 332 КК України, об`єктивна сторона цього кримінального првопорушення виявляється в: 1) незаконному переправленні осіб через державний кордон України; 2) організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України; 3) керівництва такими діями; 4) сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод. Підвищена суспільна небезпека організованих форм злочинної діяльності з незаконного переправлення осіб через державний кордон обумовила специфічну структуру цього складу: по-перше, сама організаторська діяльність, незалежно від того, чи вдалося переправлення, чи ні, а також керівництво цією діяльністю розглядаються як закінчені злочини (злочини з усіченим складом); по друге, особи, які здійснюють незаконне переправлення, а також особи, які сприяють цьому порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вважаються виконавцями злочину.
В частині 2 ст. 332 КК передбачена відповідальність за ті самі дії, вчинені способом, небезпечним для життя чи здоров`я особи, щодо кількох осіб, повторно або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням службового становища.
З тексту обвинувального акту, прямо та безпосередньо встановлено, що всі вищевказані кримінальні правопорушення, що інкримінуються ОСОБА_4 (організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, наданням засобів та усуненням перешкод, в тому числі вчинені щодо кількох осіб, повторно), були вчинені ним як фізичною особою підприємцем, тобто за зареєстрованим місцем здійснення підприємницької діяльності.
Сам ОСОБА_4 безпосередньо не перетинав та не відвідував пункти пропуску через державний кордон України.
Однак, в обвинувальному акті за жодним епізодом обвинувачення ні по ч. 1 ст. 332 КК України, ні по ч. 2 ст. 332 КК України не вказано місце здійснення діяльності ОСОБА_4 як фізичною особою - підприємцем, що позбавляє суд можливості встановити місце вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, з обвинувального акту неможливо встановити місце вчинення кримінального правопорушення.
Незаконний перетин кордону вказаними у обвинувальному акті особами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 має склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 КУпАП і в даному випадку не є і не може бути моментом закінчення злочину в розумінні кримінального законодавства України.
Виходячи з вищенаведеного, даний обвинувальний акт непідсудний Локачинському районному суду Волинської області, оскільки з обвинувального акту неможливо встановити місце вчинення кримінального правопорушення, а тому кримінальне провадження має здійснюватися судом, в межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Відповідно до ст. 409 КПК України, однією з підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
За таких обставин, зважаючи на положення п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України, згідно якого судове рішення в будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності, суд приходить до висновку про необхідність направлення даного кримінального провадження разом з поданням до Волинського апеляційного суду для вирішення питання про направлення вказаного кримінального провадження до суду, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування, яким є Володимир-Волинський міський суд Волинської області.
Відповідно до ч. 1 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.
Згідно ч. 2 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст.32, ч. ч. 1, 2 ст.34, п.4 ч. 3 ст.314, ст.ст.369-372 Кримінального процесуального кодексу України, суд
п о с т а н о в и в:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1