Справа № 524/7920/24
Провадження № 1-кп/524/239/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0001509 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

01.01.2024, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 перебував на законних підставах в квартирі АДРЕСА_2 . В цей час ОСОБА_5 помітив в кімнаті на столі ноутбук марки «Asus» vivo book(x512d) чорного кольору, який належить ОСОБА_7 , після чого у останнього виник прямий умисел на таємне викрадення вказаного майна. Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжувався, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою, таємно, шляхом вільного доступу, викрав із вказаної квартири ноутбук марки «Asus» vivo book(x512d) чорного кольору, вартість якого, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/117-24/11769-ТВ від 11.07.2024 складає 10096,67 грн. У подальшому, ОСОБА_5 вийшов із вказаного помешкання та з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 10096,67 грн.

Крім того, 06.01.2024, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 перебував на законних підставах в квартирі АДРЕСА_2 . В цей час ОСОБА_5 помітив в кімнаті телевізор марки «Panasoniс TX-32DR400», який належить ОСОБА_7 , після чого у останнього виник прямий умисел на таємне викрадення вказаного майна. Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 , повторно, діючи в умовах воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжувався, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою, таємно, шляхом вільного доступу, викрав із вказаної квартири телевізор марки «Panasoniс TX-32DR400», вартість якого, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/117-24/11769-ТВ від 11.07.2024 складає 3100,00 грн. У подальшому, ОСОБА_5 вийшов із вказаного помешкання та з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 3100,00 грн.

Свою вину у скоєні інкримінованих йому кримінальних правопорушень ОСОБА_5 спочатку визнав повністю, пояснивши про обставини що відповідають вступній частині вироку, однак потім змінив позицію та зазначив, що вину не визнає оскільки таємно майном не заволодівав. Користуватися майном йому дозволив син потерпілої, який на той момент проходив службу в ЗС України. Не заперечує, що без дозволу взяв речі та заклав їх до ломбарду.

Не зважаючи на такі показання обвинуваченого його вина у вчинені інкримінованих йому кримінальнихо правопорушень в повній мірі доведена наступними зібраними та дослідженими судом доказами, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила суду, що квартира АДРЕСА_2 належала її сину, який служив у ЗСУ та в квітні 2024 року загинув. У неї були ключі від квартири. Також ключі від квартири її син залишив обвинуваченому. 27.12.2023 року приходила до квартири , усі речі були на місці. 12.01.2024 року знову прийшла до квартири та виявили що зникли ноутбук, телевізор і плитка. Про це повідомила сина. Він сказав, що зателефонує ОСОБА_5 і скаже щоб він усе повернув. Після цього намагалася декілька разів забрати ключі від квартири у обвинуваченого, однак той не віддавав їх. Також зазначила, що речі які викрав обвинувачений купувала вона. Жодних дозволів на те, щоб ОСОБА_5 розпоряджався речами які знаходились в квартирі АДРЕСА_2 ні вона ні її син не надавали. До цього часу ОСОБА_5 викрадені речі не повернув, шкоду не відшкодував;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка пояснила суду, що потерпіла це мати її колишнього чоловіка, який у квітні 2024 року загинув на війні. Чоловік у 2023 році пішов служити в ЗСУ . Про це вона знала, однак потерпілій спочатку про це не казали. В квартирі АДРЕСА_2 жив її колишній чоловік, також там були речі їх спільного сина. Коли чоловік пішов на війну, залишив ключі від квартири ОСОБА_5 щоб той доглядав за нею. Через деякий час дізналася про те, що з квартири зникли речі. З цього приводу спілкувалася з чоловіком, який казав, що не дозволяв ОСОБА_5 брати речі та виносити їх з квартири. Дав їй телефон обвинуваченого. Вона особисто телефонувала ОСОБА_5 та просила повернути речі. Обвинувачений обіцяв усе повернути однак нічого не повернув і після цього звернулися до поліції.

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 04.07.2024, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_7 повідомила, що вона виявила відсутність побутових приладів в квартирі АДРЕСА_2 , які належать її сину ОСОБА_9 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізання за фотознімками від 05.07.2024, фототаблицею та довідкою до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 упізнав ОСОБА_5 як особу, яка в січні 2024 року закладав речі до ломбарду «Саквояж»;

- довідкою директора ПТ «Бабенко і КО» та описами (квитанціями про прийом) застоавленого майна ПТ «Ломбард Бабенко і компанія»;

- протоколом огляду місця події від 11.07.2024 та фототаблитцею до нього, відповідно до якого було оглянуто квартиру АДРЕСА_2 ;

- висновком експерта № СЕ-19/117-24/11769-ТВ від 11.07.2024, відповідно до якого була встановлена ринкова варість викрадненого майна;

- протоколом пред`явлення особи для впізання за фотознімками від 11.07.2024, фототаблицею та довідкою до нього, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_7 упізнала ОСОБА_5 як особу, яка доглядала за квартирою, що належить її сину;

- протоколом пред`явлення особи для впізання за фотознімками від 11.07.2024, фототаблицею та довідкою до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 упізнав ОСОБА_5 як особу, яка в січці 2024 року заходила в квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.07.2024 та відеозаписом до нього, відповідно до якого ОСОБА_5 показав як саме здійснив крадіжку речей з кв. АДРЕСА_2 .

Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Суд не бере до уваги твердження обвинуваченого та захисника, в частині того, що вартість ноутбука та телевізора зазначені в обвинувальному акті не відповідають їх реальній вартості, оскільки в ломбарді, куди обвинувачений здавав ці речі були оцінені значно нижче. Такі твердження сторони захисту повністю спростовуються висновком експерта № СЕ-19/117-24/11769-ТВ від 11.07.2024, відповідно до якого була встановлена ринкова варість викрадненого майна.

У ході судового розгляду сторона захисту наводила також інші аргументи, які жодним чином не свідчать про невинуватість ОСОБА_5 . Тому суд виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. пункт 29 рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, № 303-A; пункт 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04). Розглядаючи кримінальне провадження, суд надав відповіді на всі вагомі аргументи сторони захисту.

Тож суд, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду кримінального провадження, які визнанні належними та допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводи про однобічність та упередженість досудового розслідування сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

На думку суду, обвинувачений не визнаючи своєї вини та вказуючи, що не вчиняв злочинів, намагається уникнути кримінальної відповідальності за фактично вчинені дії.

За встановленими обставинами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, врахувавши, що жоден доказ не має наперед встановленої сили, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень згідно з критерієм «поза розумним сумнівом».

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, суд кваліфікує за ч.4 ст. 185 КК України.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно в умовах воєнного стану, суд кваліфікує за ч.4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працює, шкоду потерпілій не відшкодував, за місцем проживання характеризується посередньо, його стан здоров`я та вік.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , попередження нових кримінальних правопорушень, йому має бути призначене необхідне й достатнє покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене.

Суд не знаходить підстав для застосування щодо ОСОБА_5 ст.ст. 69, 75, 76 КК України.

Призначене покарання буде відповідати як ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, так і загальним засадам призначення покарань, вимогам законності та справедливості, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати суд розподіляє на підставі ст. 124 КПК України.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`являвся.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_5 в порядку виконання данного вироку.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів на суму 3029,12 грн. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_12