Номер провадження: 11-сс/813/601/25
Справа № 521/9990/24 1-кс/521/848/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційні скарги захисникаОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 301, ч. 3 ст. 156-1 та ч. ч. 4, 6 ст. 153 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000768, внесеного до ЄРДР 12 червня 2024 року,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_6 , та продовжено підозрюваномуОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» у межах строку досудового розслідування, до 28 березня 2025 року.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,2,3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, які не зменшилися та продовжує існувати.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисникОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких вказують на те, що оскаржена ухвала винесена за результатами неправильного застосування конституційного та кримінального процесуального законодавства, з невідповідністю постановленого рішення дійсним обставинам справи, з ігноруванням фактів грубого порушення органом досудового розслідування вимог чинного Кримінального процесуального кодексу України у частині строків досудового розслідування та дотримання прав підозрюваної особи, без надання належної оцінки фактам неправдивості ряду відомостей, що містяться у клопотанні, які у своїй сукупності нівелюють зміст поданого клопотання у цілому, а тому оскаржувана ухвала підлягає до скасування, що підтверджується наступним.

В обґрунтування своїх вимог зазначають, щосторона обвинувачення не довела, що продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1,2,3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. В дійсності, під час затримання у підозрюваного був вилучений телефон на термін близько однієї години, після чого працівники поліції підкинули телефон в карман підозрюваному і наказали здійснити телефонний дзвінок, тому реакція підозрюваного була продиктована міркуваннями власного захисту від фальсифікацій, що могли бути вчинені працівниками органу дізнання та досудового розслідування протягом одногодинного терміну перебування мобільного телефона у розпорядженні працівників поліції. Крім того, стороні захисту невідомо хто є свідками по справі, оскільки орган досудового розслідування так і не дав можливість стороні захисту ознайомитися з матеріалами кримінального провадження. При цьому, підозрюваному по справі є що втрачати у разі ухилення від слідства, оскільки квартира, що знаходиться в його власності, є дороговартісною, та підозрюваний може залишити цю квартиру в якості застави, а також ця квартира є місцем постійного проживання підозрюваного, де останній може відбувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Посилаючись на викладене, сторона захисту просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити в якості альтернативного запобіжного заходу заставу або домашній арешт, на розсуд апеляційного суду.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні захисник підтримав апеляційні скарги та просив її задовольнити з мотивів, наведених у них.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних скарг, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін як законну та обґрунтовану, оскільки ризики наявні.

Заслухавши доповідь головуючого, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 12 КПК під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Серед інших, до заходів забезпечення кримінального провадження, віднесено запобіжні заходи (п. 9 ч.2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до клопотання у провадженніслідчого відділення відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000768 від 12 червня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 301, ч. 3 ст. 156-1 та ч. ч. 4, 6 ст. 153 КК України (а.с. 10-11 т.1).

В рамках вказаного кримінального провадження 30 грудня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 301, ч. 3 ст. 156-1 та ч. ч. 4, 6 ст. 153 КК України (а.с.66-69 т.1).

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02 січня 2025 року до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 лютого 2025 року (а.с.78-82 т.1).

Згідно із ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті (виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою) виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Під час надання оцінки висновкам слідчого судді апеляційний суд виходить із такого.

На цій стадії суд не може надавати іншу оцінку тому чи наявна обґрунтована підозра, якщо на момент апеляційного перегляду не надано нових доказів, які не подавалися раніше, чи не змінилися обставини, котрі мали місце на момент прийняття первісного рішення про застосування запобіжного заходу, оскільки в протилежному випадку вказане по суті буде повторним переглядом первісного рішення про застосування запобіжного заходу, що суперечить принципу поваги до остаточного судового рішення.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Із системного аналізу змісту ч. 2 ст. 177 і п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК вбачається, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними, тобто такими, що продовжують існувати, якщо встановлено обґрунтовану ймовірність можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, але вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Апеляційний суд погоджується із мотивами ухвали слідчого судді щодо висновку про те, що не зменшилися та продовжують існувати ризики (1) переховування від органів досудового розслідування та/або суду, (2) знищення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (3) незаконного впливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення, які обумовлені: характером та тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень - ймовірне вчинення підозрюваним злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи та проти громадського порядку та моральності, які за класифікацією кримінальних правопорушень, передбачених ст.12 КК України, відносяться до нетяжкого, тяжкого та особливо тяжкого злочину, за вчинення яких підозрюваному може бути призначене покарання у виді довічного позбавлення волі; підвищеною суспільною небезпечністю інкримінованих кримінальних правопорушень, оскільки, у ст. 3 Конституції України проголошується, що людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. У комплексі невід`ємних прав і свобод людини і громадянина важливе місце займає статева свобода, а всебічне забезпечення статевої недоторканості вважається виміром цивілізаційної зрілості суспільств, його здатності створити умови для гармонійного розвитку підростаючого покоління.З огляду на це, злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, завдають найбільшої шкоди найважливішим для цивілізованого суспільства цінностям; фактичні обставини справи - під час затримання ОСОБА_8 , вчинив дії, спрямовані на знищення важливих речових доказів, а саме умисно вивів свій мобільний телефон із робочого стану, що мало унеможливити доступ до інформації, яка може мати істотне значення для кримінального провадження, ОСОБА_8 витягнув SIM-карту з мобільного телефону та після чого умисно розжував її, що призвело до повного фізичного знищення цього носія інформації, чим фактично ліквідував потенційно важливий доказ SIM-карта могла містити дані про контакти, дзвінки, повідомлення та іншу інформацію, яка може допомогти у встановленні обставин злочину; а також дані про особу підозрюваного, який є уродженця міста Кишинів Республіки Молдова, громадянин України, офіційно не працевлаштований, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, однак, наразі відносно ОСОБА_8 скеровано до Уманського міськрайонного суду Черкаської області обвинувальний акт за обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 301, ч. 2 ст. 156 та ч. 1 ст. 301-1 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що сторона обвинувачення довела у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і на які вказувала сторона обвинувачення, при цьому зі спливом часу проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні вірогідність існування зазначених ризиків не зменшилась. Тому твердження сторони захисту в апеляційній скарзі про відсутність у матеріалах клопотання доказів, що підтверджують наявність встановлених слідчим суддею ризиків, на переконання колегії суддів є безпідставними, адже спростовуються достатньою сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання захисника відносно того, що підозрюваний має у власності нерухоме майно, що, на його думку, свідчить про міцні соціальні зв`язки підозрюваного, водночас зауважує, що у світлі інкримінованих обставин справи, зазначене не є настільки переконливими обставинами, що могли б знизити встановлені ризики до маловірогідних чи до їх виключення.

Таким чином, подальше існування наведених ризиків виправдовує необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні.

Саме продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Щодо не розгляді клопотання сторони захисту про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у порядку ч. 1 ст. 221 КПК України, апеляційний суд зазначає, що сторона захисту має право оскаржує вказану бездіяльність слідчого згідно частина 1 статті 303 КПК України.

В силу вимог п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів, дотримуючись вимог ст.404 КПК України, оцінивши у сукупності доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості, а апеляційні скарги захисників не містить переконливих доводі зворотного. У зв`язку з чим оскаржувана ухвала має бути залишена без змін.

Керуючись статями 24, 176, 177, 178, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 409,419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 301, ч. 3 ст. 156-1 та ч. ч. 4, 6 ст. 153 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000768, внесеного до ЄРДР 12 червня 2024 року,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4