ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/663/25 Справа № 212/2473/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

02 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відео конференції апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 09 березня 2025 року, якою застосовано до підозрюваного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на 60 днів, строком до 08 травня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Згідно до ухвали слідчого судді, до слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся слідчий із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 діб.

ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 07.03.2025, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного збуту психотропних речовин - метамфетаміну та отримання у такий спосіб наживи, у невстановленому слідством місці, у невстановлений слідством час, у невстановленої слідством особи, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, незаконно придбав з метою збуту психотропною речовиною - метамфетамін, не менше 34 (п`ятнадцяти) фрагментів трубок з полімерного матеріалу з кристалічною речовиною та один сліп-пакет з кристалічною речовиною, які поклав до лівої внутрішньої кишені куртки в яку був одягнений, таким чином незаконно придбав з метою збуту психотропну речовину - метамфетамін в кількості 34 фрагментів трубок з полімерного матеріалу та одного сліп-пакету.

Далі, ОСОБА_7 , прийшов до лісосмуги, яка розташована навпроти будинку №91 на мікрорайоні 5-й Зарічний в Покровському районі м. Кривого Рогу з метою незаконного збуту психотропних речовин - метамфетаміну та отримання у такий спосіб наживи.

Того ж дня, 07.03.2025 о 10:19 годині, працівниками Полку Патрульної Поліції в Місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, в лісосмузі, яка розташована навпроти будинку №91 на мікрорайоні 5-й Зарічний в Покровському районі міста Кривого Рогу, зупинено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якого виявлено 35 фрагментів трубок з полімерного матеріалу та одного сліп-пакету.

07.03.2025 о 12:13 годині, ОСОБА_7 , був затриманий відповідно до ст.ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України працівниками відділення поліції №3 КРУП ГУ НП в Дніпропетровській області, в лісосмузі, яка розташована навпроти будинку №91 на мікрорайоні 5-й Зарічний в Покровському районі міста Кривого Рогу. В ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_7 , в присутності понятих, у останнього з лівої внутрішньої кишені куртки в яку він був одягнений, було виявлено 34 фрагменти трубок з полімерного матеріалу з кристалічною речовиною та одного сліп-пакету з кристалічною речовиною. В ході особистого обшуку, слідчим відібрано для зразку наявної в ньому речовини, один фрагмент трубки з полімерного матеріалу з кристалічною речовиною, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/104-25/9440-НЗПРАП від 07.03.2025, надана на експертизу речовина масою: 0,0805 г., містить метамфетамін, який віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено, маса метамфетаміну в наданій речовині становить: 0,0383 г.

Отже, ОСОБА_7 в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконно придбав, та зберігав з метою подальшого збуту психотропну речовину - метамфетамін. Маса метамфетаміну в наданій речовині становить - 0,0383 г.

ОСОБА_7 07.03.2025 року було затримано в порядку ст. 208 КПК України та доставлено до ІТТ м. Кривого Рогу.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 09 березня 2025 року, застосовано до підозрюваного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на 60 днів, строком до 08 травня 2025 року.

Мотивуючи вказане рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, проте стороною обвинувачення не доведено не достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, а тому застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

На вказану ухвалу слідчого судді прокурором ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 09 березня 2025 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Не оскаржуючи висновки слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, посилається на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та вважає, що слідчий суддя дійшов до хибного висновку про можливість обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

В силу ст. 183 КПК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча би один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, перевіряючи законність і обґрунтованість клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав думку учасників процесу, дослідив фактичні обставини та матеріали кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст. 177 ч. 2 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, обґрунтовано підтверджується матеріалами справи.

Слідчим суддею першої інстанції враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання до 8 років, раніше не судимий, працює, одружений.

Що стосується ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що вказані ризики, які дійсно існують, можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства та перешкоджати ефективному, повному, всебічному та неупередженому розслідуванню за участю підозрюваного, разом з цим, на думку колегії суддів, прокурором не надано відомостей, які б свідчили про необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, на думку колегії суддів, прокурором не доведено обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби; ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Крім того, для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою принципи конвенційного прецедентного права передбачають чотири основні підстави:

1.Ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (Рішення у справі «Шьегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 р., серія А, № 9, п.15);

2.Ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (Рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 р., серія А, № 7, п.14);

3.Вчинення ним подальших правопорушень (Рішення у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 р., серія А, № 10 п.9);

4.Або спричинення ним порушень громадського порядку (Рішення у справі «Летельєр проти Франції» від 16 червня 1991 р., серія А, № 207, п.51).

Таким чином, ризики вказані прокурором про переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість підозрюваного, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі «W. Проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року, серія А, № 254-А, п.33.).

Колегія суддів зазначає, що крім вищезазначеного, статтею 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (з подальшими змінами), передбачено застосування судами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ як джерела права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку зазначені слідчим у клопотанні доводи не дають підстав вважати, що належну поведінку ОСОБА_7 неможливо забезпечити шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а саме у виді цілодобового домашнього арешту, а тому, зазначені в апеляційної скарги доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді - не обґрунтовані.

На думку колегії суддів, немає підстав вважати, що слідчим суддею допущені якісь порушення норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 176-178, 181, 183, 184, 194, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 09 березня 2025 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвалу є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: