Справа № 158/1120/20 Провадження №11-кп/802/69/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000585 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 11 березня 2024 року стосовно ОСОБА_7 , яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець смт. Цумань Луцького району Волинської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше не судимий,

визнаний невинуватим та виправданий на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю у його діях складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Судові витрати за проведення експертиз на загальну суму 25 855 грн. 62 коп. віднесено на рахунок держави.

Також вироком суду вирішено питання речових доказів та арешту майна.

В С Т А Н О В И В

Згідно пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_7 ставиться у провину, що він 11 жовтня 2019 року близько 20 год. 20 хв., рухаючись автодорогою Т-0212 між населеними пунктами селища міського типу Цумань та села Кадище Ківерцівського району Волинської області, в напрямку останнього, керуючи технічно справним транспортним засобом: мотоциклом марки «ІЖ Юпітер-5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , без права керування транспортним засобом відповідної категорії, з пасажиром ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував на пасажирському сидінні, позаду водія зазначеного мотоцикла, в порушення п. п. 2.1 «а», 2.3 «б», «г», 11.3, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР), проявив безпечність та неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся, згідно висновку судової транспортно-трасологічної експертизи № 598 від 26 лютого 2020 року, під кутом, приблизно 190+5 градусів, відносно поздовжньої осі автомобіля, проти руху годинникової стрілки, з транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що здійснював рух по вказаній автодорозі у зустрічному напрямку, під керуванням ОСОБА_11 .

Унаслідок порушення вищевказаних правил дорожнього руху водієм ОСОБА_7 , пасажир мотоцикла «ІЖ Юпітер-5» - неповнолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при зіткненні отримав тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку із крововиливами під оболонки, крововилив на внутрішні поверхні м`яких тканин голови, садна тім`яної ділянки голови, садна та забійно-рваних ран обох гомілок, множинних уламкових зламів кісток лівої гомілки із пошкодженням судинно-нервового пучка та зовнішньої великогомілкової артерії, зламу кісток правого гомілково-ступеневого суглобу, забою легень, крововиливу в міжреберні м`язи, крововиливу в устя магістральних судин, гемоторакс, з якими він був госпіталізований з місця події до лікувального закладу для надання медичної допомоги.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 помер у відділенні Комунального підприємства «Волинське обласне дитяче територіальне медичне об`єднання» Волинської обласної ради, причиною смерті останнього стала вищевказана травма головного мозку.

Орган досудового розслідування стверджує, що в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, перебуває грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. п. 2.1 «а», 2.3 «б», «г», 11.3, 12.1, 12.3 ПДР, а сам ОСОБА_7 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Прокурор, у поданій ним апеляційній скарзі, оскаржує вирок суду першої інстанції через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає про очевидну недостовірність висновку експерта № 2619-Е від 23 жовтня 2023 року, на який послався суд, при ухваленні виправдувального вироку. Вважає, що такий базується на припущеннях, а не на спеціальних знаннях чи дослідженнях, які б спиралися на відповідну зареєстровану методику. Кожен із експертів, думка яких заслуховувалась судом, пояснив, що для ідентифікації сліду тертя на асфальті, необхідно проводити співставлення слідосприймаючого та слідоутворюючого об`єкта, що підтвердив і експерт ОСОБА_12 який, водночас, у суді, не зміг навести джерело використаного ним методу, лише вказав, що це є метод логічного аналізу, зроблений з урахуванням слідової інформації і характеру слідів. Окрім того, у вступній частині висновку експерта, не вказано реєстраційні коди методик проведення судових експертиз, що є окремим свідченням його невідповідності вимогам Інструкції та ставить під сумнів його достовірність. Також не погоджується із змістом ухвали суду від 02 лютого 2024 року, якою в задоволенні клопотання прокурора про призначення повторної інженерно - транспортної експертизи було відмовлено, без будь-якого спростування його доводів та наведення відповідних мотивів. З покликанням на викладене, просить вироку суду першої інстанції від 11 березня 2024 року стосовно ОСОБА_7 скасувати. Ухвалити новий вирок, яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Під час апеляційного розгляду, у зв`язку із неналежною оцінкою та неповним дослідженням доказів судом першої інстанції доказів, у відповідної до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України повторно дослідити апеляційним судом: протокол огляду місця події від 11 жовтня 2019 року з додатками; цифрові фотознімки, виконані в ході огляду місця події, що містяться на СД - диску; висновок експерта № 58 від 26 лютого 2020 року; висновок експерта № 596 від 26 лютого 2020 року; висновок експерта № 597 від 26 лютого 2020 року; висновок експерта № 2619-Е; допитати експерта ОСОБА_13 , заслухавши пояснення спеціаліста ОСОБА_14 ; призначити інженерно - транспортну експертизу на платформі комп`ютерного моделювання та реконструкції обставин ДТП, до проведення якої залучити експертів Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, прокурора, який її підтримав, просив задовольнити, представників сторони захисту які, кожен окремо, відносно її задоволення заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України обвинувальний вирок повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Структура мотивувальної частини вироку регламентована п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України.

Із змісту вказаної статті убачається, що у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом доведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Крім того, у мотивувальній частині вироку належить викласти результати дослідження, аналізу і оцінки доказів, як тих, що були зібрані під час досудового розслідування, так і поданих у судовому засіданні.

Із цього випливає, що суд, при розгляді справи, повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку, з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України.

Як убачається із змісту оскаржуваного вироку, судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано не було.

Верховний Суд, у тому числі Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року, неодноразово звертав увагу на те, що кримінальна відповідальність водія за статтею 286 КК України виключається, якщо інший водій допустив порушення ПДР, яке перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали, а також якщо дорожня обстановка (наприклад, наявність відповідних дорожніх знаків) давала підстави водію розраховувати на додержання правил іншим водієм.

Зокрема, диспозиція статті 286 КК України сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений статтею 286 КК України, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 статті 286 КК України, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку. Таким чином, об`єктивна сторона даного складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановка; суспільно-небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження - ч. 1, смерть потерпілого або тяжке тілесне ушкодження - ч. 2, загибель кількох осіб - ч. 3); причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати: 1) у вчиненні дій, заборонених правилами (наприклад, керування транспортним засобом у стані сп`яніння чи без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії тощо); 2) у невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту.

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст. 286 КК України.

Допущені особою, яка керує транспортним засобом, порушення ПДР можуть бути умовно поділені на дві групи: а) порушення, які самі по собі (без порушення інших правил ПДР) не здатні викликати суспільно небезпечні наслідки, зазначені у ст. 286 КК України; б) порушення, які самі по собі (навіть без будь-яких інших додаткових факторів) містять реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і тим самим виступають як головна, вирішальна умова, без якої наслідки не настали б і яка з неминучістю викликає (породжує) їх у конкретній ДТП, що мала місце.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати у мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст. 286 КК України, тобто знаходилися у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

Тільки порушення ПДР, які містять у собі реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання, у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України.

У випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність у їх діях складу кримінального правопорушення потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеня участі кожного з них у спричиненні злочинного наслідку. Основним чинником, який визначає відповідальність водія у разі створення небезпеки під час дорожнього руху, є його можливість вчасно виявити цю небезпеку і здійснити відповідні заходи для її уникнення чи зменшення. Причина, через яку створена небезпека для руху, не має значення, якщо встановлено, що водій мав можливість її вчасно виявити. Якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається.

Як стверджується змістом обвинувального акту, обвинуваченому ОСОБА_7 інкримінується вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого за таких обставин.

Зокрема, обвинувачений 11 жовтня 2019 року приблизно о 20:20 год., рухаючись із неповнолітнім пасажиром ОСОБА_10 автодорогою Т-0212 між населеними пунктами смт. Цумань і с. Кадище Ківерцівського району Волинської області, в напрямку останнього, керуючи технічним справним мотоциклом марки «ІЖ Юпітер-5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, усупереч п. п. 2.1 «а», 2.3 «б», «г», 11.3, 12.1, 12.3 ПДР, проявив безпечність та неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що здійснював рух по вказаній автодорозі у зустрічному напрямку, під керуванням ОСОБА_11 .

Суд першої інстанції, за наслідками розгляду матеріалів даного кримінального провадження, дійшов висновку щодо наявності розумного сумніву в діях обвинуваченого ОСОБА_7 порушень ПДР, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку між діяннями та наслідками, що настали, через узгодженість його показань із висновком експерта № 2619-Е від 23 жовтня 2023 року, відповідно до якого, місце зіткнення автомобіля марки «Фольксваген пасат» та мотоцикла «ІЖ Юпітер -5», розташоване на лівій смузі автодороги Т-0212, по напрямку смт. Цумань, тобто на смузі руху мотоцикла. Водночас, зазначивши, що стрімке виконання водієм автомобіля марки «Фольксваген пасат» маневру виїзду на смугу зустрічного руху та занадто мала відстань між цим автомобілем та мотоциклом, позбавили ОСОБА_7 можливості уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування, тому у останнього, не було об`єктивної можливості запобігти дорожньо-транспортній пригоді яка, на думку суду, могла виникнути унаслідок недотримання водієм ОСОБА_11 . ПДР, зокрема п. 10.1, згідно якого, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Цей висновок експерта суд оцінив як найбільш повний та достовірний, у тому числі, через надання у розпорядження експерта ОСОБА_12 , найбільшого обсягу інформації щодо даної дорожньо-транспортної пригоди.

Загалом установлено, що у матеріалах даної справи наявні взаємовиключні показання про обставини вчиненого: обвинуваченого ОСОБА_7 та іншого учасника пригоди - свідка ОСОБА_11 , кожен із яких показав про виїзд на смугу руху під його керуванням іншого - зустрічного транспортного засобу, відносно руху їх автомобілів. Інші безпосередні свідки даної пригоди - відсутні. Також наявні експертні дослідження, а саме: висновок експерта № 612 від 20 лютого 2020 року, яким вирішити питання: «На якій смузі руху та в якому місці проїжджої частини дороги відбулося зіткнення автомобіля марки «Volkswagen Passat» та мотоцикла марки «ІЖ Юпітер - 5»?» експертним шляхом не виявилось можливим; висновок експерта № 598 від 26 лютого 2020 року, яким установлено, що в момент первинного контакту взаємодіяли передня ліва частина автомобіля марки «Volkswagen Passat» та передня частина мотоцикла марки «ІЖ Юпітер - 5», при цьому, поздовжня вісь мотоцикла розміщувалася під кутом приблизно 190+ - градусів відносно повздовжньої осі автомобіля, проти напрямку руху годинникової стрілки та вищезгаданий висновок № 2619-Е від 23 жовтня 2023 року, який було покладено в основу оскаржуваного вироку суду.

При апеляційному розгляді даної справи прокурором, задля установлення об`єктивної істини, порушено питання про проведення повторної судової інженерно - транспортної експертизи. З огляду на його достатню обґрунтованість, а також пояснення експерта ОСОБА_15 , надані ним у судовому засіданні 30 листопада 2023 року про те, що слід тертя подряпин асфальтного покриття утворений переднім лівим колесом автомобіля марки «Volkswagen Passat», який починається на правій смузі, по напрямку смт. Цумань, характеризує фазу взаємного проникнення транспортних засобів, попри його висновок, що зіткнення відбулось на лівій смузі руху, ухвалою апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року у даній справі було призначено повторну судову інженерно - транспортну експертизу. Висновком експерта № 24-5933 від 21 січня 2025 рок, якою установлено, що зіткнення автомобіля марки «Volkswagen Passat» з мотоциклом «ІЖ Юпітер - 5» відбулось на правій, за ходом руху автомобіля, стороні проїзної частини, при розташуванні лівим переднім колесом безпосередньо перед місцем початку сліду подряпин дорожнього покриття, яке позначено позицією 3 на схемі місця ДТП від 11 жовтня 2019 року.

Оскільки відомості зазначені у цьому висновку експерта, у сукупності та взаємозв`язку із поясненнями свідка ОСОБА_11 , а також іншими, наявними у справі письмовими доказами, у тому числі, висновком експерта № 598 від 26 лютого 2020 року, який підлягає оцінці не лише в контексті розташування транспортних засобів відносно один одного, а і характеру та місця розташування наявних на них технічних ушкоджень, мають визначальний вплив при доведеності обставин, викладених у обвинувальному акті і є ключовими обставинами, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, у відповідності до ст. 91 КПК України, а також, зважаючи на виниклу об`єктивну необхідність у повторному дослідженні усіх наявних у справі доказів у їх сукупності та взаємозв`язку через передчасність висновку суду про недоведеність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу криміналнього правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та, беручи до уваги позицію учасників судового провадження, висловлену ними щодо цього питання, колегія суддів доходить висновку про скасування оскаржуваного рішення і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, як це передбачено п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України.

Поміж тим, окремо звертає увагу на те, що у відповідності до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

За матеріалами цього кримінального провадження, обвинувальний акт було складено та направлено до суду стосовно ОСОБА_7 . Іншим особам у цьому кримінальному провадженні, про підозру не повідомлялося, обвинувальний акт не складався та до суду не направлявся. Під час судового розгляду прокурор обвинувачення не змінював, додаткове обвинувачення не висував.

З огляду на викладені норми закону, суд не наділений процесуальними повноваженнями виходити за межі пред`явленого обвинувачення, збільшувати його об`єм та пред`являти обвинувачення або притягати до кримінальної відповідальності інших осіб, яким не пред`являлося обвинувачення. Ці повноваження належать виключно до компетенції слідчого та прокурора як сторони обвинувачення.

Усупереч вищевикладеному, у мотивувальній частині рішення, суд зазначив, що ДТП могла виникнути унаслідок недотримання водієм ОСОБА_11 Правил дорожнього руху, зокрема п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), що оцінюється колегією суддів як окреме істотне порушенням вимог закону, оскільки містить твердження про винуватість іншого учасника пригоди, якому органом досудового розслідування таке обвинувачення не пред`являлось.

Істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Допущені судом першої інстанції порушення, у відповідності до ст. 412 КПК України, є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення, як того вимагає ст. 370 цього ж Кодексу, а відтак такими, які згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409, ст. 415 КПК України є правовою підставою для скасування судового рішення з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, що зможе найбільш повно та ефективно забезпечити змагальність процесу, реалізацію сторонами їх прав та виконання обов`язків, дозволить повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення.

Інші доводи сторони обвинувачення, які стосуються доведеності чи недоведеності обвинувачення в обсязі, висунутому органом досудового розслідування, належності чи неналежності, а також переваги одних доказів над іншими, мають бути враховані судом під час нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки апеляційний суд не має права вирішувати наперед ці питання, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути дорущені та виявлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначені в цій ухвалі, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, дати належну оцінку усім наявним у справі доказам у їх сукупності та взаємозв`язку, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відхиляє інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване рішення стосовно пред`явленого обвинувачення.

Таким чином, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції - скасувати з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 11 березня 2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді: