Справа №766/3594/25
н/п 1-кп/766/3411/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження запобіжного заходу

13.03.2025

Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001141 від 11.12.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою ст. 263, частиною четвертою ст. 296, частиною п`ятою ст. 407 Кримінального кодексу України (надалі КК України),

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 18.12.2024 року (справа №766/21292/24, н/п 1-кс/766/10508/24) відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати йому місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладанням на обвинуваченого виконання обов`язків, передбачених ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК), строком до «13» лютого 2025 року.

Надалі ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 12.02.2025 року (справа №766/21292/24, н/п 1-кс/766/1379/25) запобіжний захід було продовжено до 13.03.2025 року.

13.03.2025 року, у зв`язку із закінченням строку запобіжного заходу, на підставі частини третьої ст. 315 КПК України, прокурором подано клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 та виконанням раніш покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, строком на два місяці.

І. Позиція сторони обвинувачення

Клопотання сторони обвинувачення обґрунтовано тим, що необхідність у продовженні стосовного обвинуваченого застосованого запобіжного заходу, обумовлена наявністю ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які не зменшилися та вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Залишаються ризики уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності шляхом: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою низки кримінальних правопорушень, в тому числі тяжких злочинів, за ознаками явної неповаги до суспільства, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до семи років, що свідчить про те, що ОСОБА_4 становить певну небезпеку суспільству.

ІІ. Позиція сторони захисту

Сторона захисту проти задоволення клопотання прокурора не заперечувала.

ІІІ. Мотиви Суду

Вирішуючи зазначене клопотання сторони обвинувачення, Суд виходить з того, що підставою, як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри, а також ризиків, які дають достатні підстави Суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, що перелічені в диспозиції частини першої ст. 177 КПК (ч. 2 ст. 177 КПК).

В Кримінальному процесуальному кодексі поняття «обґрунтована підозра» не розтлумачено, проте відповідно до частини шостої ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, в тому числі, застосовується принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст. 8 КПК).

Отже, з огляду на практику Європейського суду з прав людини Суд бере до уваги, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» застосовується з метою уникнення порушення п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) і за узагальненим тлумаченням визначається, як наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», від 21.04.2011, заява № 42310/04, пункт 175).

Під час судового провадження, за наявності обвинувального акта на розгляді суду, є обґрунтовані підстави вважати, що стандарт доведення «обґрунтована підозра» дотримано. Однак виконання цієї умови не звільняє сторону обвинувачення від доказування наявності ризиків щодо можливої неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та/або судовому розгляду або/та створитимуть загрозу суспільству.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Отже, оцінюючи рівень доведеності сторонами провадження обставин, які б могли вплинути на мотиви Суду під час ухвалення рішення щодо зазначеного клопотання, Суд наголошує, що тягар доведення ризиків, передбачених ст. 177 КПК та необхідності застосування відповідного запобіжного заходу завжди залишається на стороні обвинувачення, оскільки на боці сторони захисту завжди діє презумпція «свободи», сформульована в ст. 29 Конституції України та ст. 5 Конвенції.

Водночас Суд також зауважує, що право на свободу, як і інше право особи (людини) не є абсолютним, відтак може бути обмеженим відповідно до закону. Крім того, з метою уникнення свавілля право на свободу має обмежуватись відповідними зобов`язаннями покладеними на особу, дотримання (виконання) яких унеможливило б порушення прав і інтересів інших осіб, суспільства та держави.

В цьому контексті Суд звертає увагу, що за змістом приписів ст. 2 КПК завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Отже, Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права учасників кримінального провадження, зокрема, обвинуваченого, його право на свободу, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відтак, вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у цілодобового домашнього арешту, Суд розуміє, що саме існування «обґрунтованої підозри» та вагомість доказів, які її підтверджують (враховуючи і не порушуючи презумпцію невинуватості), а також тяжкість покарання не можуть бути єдиними підставами для продовження строку запобіжного заходу, а тому такі обставини мають розглядатися в сукупності з іншими.

Тому Суд також бере до уваги інші обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Суд, з огляду на вимоги КПК, нагадує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

За змістом частини першої ст. 176 та частини першої ст. 181 КПК України одним із запобіжних заходів є домашній арешт, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

По суті, запобіжний захід «домашній арешт» також полягає в обмеженнях, пов`язаних зі свободою пересування обвинуваченого (підозрюваного), а також у забороні спілкуватись із певними особами, листуватись, вести перемовини з використанням будь-яких засобів зв`язку. Цей захід є позбавленням обвинуваченого волі у вигляді ізоляції, тільки не в установах попереднього ув`язнення, а вдома (наприклад, у власній квартирі чи будинку).

При цьому контроль за виконанням обвинуваченим зобов`язань, які покладаються на нього при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покладаються на органи Національної поліції.

Відтак, Суд дійшов висновку про те, що на даному етапі кримінального провадження обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є необхідним і достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 та зможе запобігти вищеназваним ризикам.

ВИСНОВКИ СУДУ

Виходячи з перелічених обставин у сукупності, враховуючи позицію сторони захисту, яка зводиться до того, що захисник погоджується з продовженням запобіжного заходу, Суд, зважуючи на те, що в даному випадку (виходячи з позиції сторін і ступеню доведеності обставин) обґрунтована наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК, вважає за доцільне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною обвинуваченому залишати місце свого проживання та виконанням раніш покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, строком до «11» травня 2025 року.

З цих підстав,

керуючись статтями 176-178, 181, 183, 194, 197, 199, 315, 369-372, 392, 395, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

2. Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, застосований ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.12.2024 року, із забороною йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Продовжити строк виконання обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, покладених на нього ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.12.2024 року, а саме:

3.1 прибувати до суду за першим викликом;

3.2 не залишати без дозволу суду місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

3.3 повідомляти суду про зміну свого місця перебування;

3.4 утриматися від спілкування з потерпілими та свідками в цьому кримінальному провадженні.

4. Строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з виконанням покладених на обвинуваченого обов`язків вважати продовженим до «11» травня 2025 року, включно.

5. Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених цією ухвалою суду обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

6. Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до частини п`ятої ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

7. Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на співробітників Національної поліції України за місцем проживання обвинуваченого, а контроль за її виконанням на прокурора.

8. Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченому, захиснику, органу Національної поліції України за місцем проживання обвинуваченого.

9. Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим, захисником, прокурором протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонським міський суд Херсонської області.

10. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1