КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/2083/2025 Категорія: ч. 3, ч. 5 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000645за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 5 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою зі змінами заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 9 лютого 2023 року,яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

- визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст.185 КК України, та призначено покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі,

- за ч. 5 ст. 185 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що у період часу з 19.10 год. 22 січня 2019 року по 10 год. 23 січня 2019 року , ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Старовокзальна, 5, помітив офісне приміщення агентства «Анекс Тур», вхід до якого був зачинений. У подальшому, оцінивши обстановку, ОСОБА_6 впевнився, що за його діями ніхто не спостерігає, та в цей момент у останнього виник прямий умисел на таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення у вказане приміщення офісу. З цією метою, ОСОБА_6 у період часу з 19.10 год. 22 січня 2019 року по 10 год. 23 січня 2019 року, більш точний час слідством не встановлено, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Старовокзальна, 5, піднявся по сходах, які ведуть до вхідних дверей офісу агентства «Анекс Тур», невстановленим способом пошкодив їх замки та проник до приміщення офісу, звідки таємно викрав два ноутбуки марки «HP» та один ноутбук марки «Asus», загальною вартістю 12000 грн., які належать ОСОБА_10 . Утримуючи при собі викрадені речі, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, 20 лютого 2019 року в період часу з 08.50 год. по 19.30 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , проходячи повз будинки, які розташовані по АДРЕСА_2 . У подальшому, ОСОБА_6 піднявся на дев`ятий поверх даного будинку, де побачив металеві двері квартири АДРЕСА_3 , та в цей момент у останнього виник прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення у вказану квартиру. Реалізовуючи свій злочинний умисел, 20 лютого 2019 року, в період часу з 08.50 год. по 19.30 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, невстановленим способом проник до квартири АДРЕСА_3 , звідки повторно таємно викрав ноутбук марки «Lenovo», вартістю 1500 гривень, який належав ОСОБА_11 , та ноутбук марки «Lenovo Idea Pad S205», вартістю 3158 гривень, планшет марки «Samsung Galaxy Tab», вартістю 6499 гривень, які належать ОСОБА_12 . Утримуючи при собі викрадені речі, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, в ніч з 7 березня 2019 року по 8 березня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, у ОСОБА_6 , який проходив повз будинок АДРЕСА_4 , виник прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення до квартири вказаного будинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в ніч з 7 березня 2019 року по 8 березня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , перебуваючи по АДРЕСА_4 , зайшов до парадного, де, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись на сьомому поверсі даного будинку, шляхом пошкодження замка вхідних дверей проник до квартири АДРЕСА_5 , звідки повторно викрав ноутбук марки «Asus», вартістю 5000 гривень, який належить ОСОБА_13 . Утримуючи при собі викрадені речі, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, у період часу з 20.30 год. 20 березня 2019 року по 13.30 год. 21 березня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , проходячи поблизу приміщення багатоповерхового будинку, що за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1-Б, увійшов до вказаної будівлі, та піднявся на другий поверх, де в цей час у останнього виник прямий умисел на повторне таємне викраденого чужого майна шляхом проникнення до відповідного офісу.

Реалізуючи злочинний умисел, у період часу з 20.30 год. 20 березня 2019 року по 13.30 год. 21 березня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Шолуденко, 1-Б, невстановленим способом, проник до кабінету вказаного офісу, звідки повторно таємно викрав ноутбук марки «Acer», вартістю 6424,50 гривень, який належить ОСОБА_14 . Утримуючи при собі викрадені речі, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, у період часу з 18 год. 21 березня 2019 року по 08.45 год. 22 березня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-т. Перемоги, 26, в місті Київ, проходячи повз житловий комплекс «SMART PLAZA», вирішив зайти до нього. Піднявшись на четвертий поверх будинку АДРЕСА_6 , помітив офісне приміщення, яке розташоване у вказаній будівлі, вхід до якого обладнаний металевими дверима з механічним замком, де в цей час у останнього виник прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення до офісного приміщення. Реалізуючи свій злочинний умисел, у згаданий період часу, ОСОБА_6 , перебуваючи по пр-т. Перемоги, 26, в місті Київ, впевнився, що за його діями ніхто не спостерігає, невстановленим способом проник до приміщення за згаданою адресою, звідки повторно таємно викрав ноутбук марки «Asus», чорного кольору, вартістю 4000 гривень, який належить ОСОБА_15 . Утримуючи при собі викрадені речі, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, у період часу з 18 год. 25 березня 2019 року по 09.50 год. 26 березня 2019 року, у нічний час, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Оранжерейна, 3, ОСОБА_6 , піднявся на другий поверх даної будівлі та впевнився що у приміщенні нікого немає. В цей час у останнього виник прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення до приміщення офісу 207. З цією метою, у період часу з 19 год. 25 березня 2019 року по 09 год. 26 березня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 невстановленим способом проник до приміщення офісу АДРЕСА_7 , звідки повторно таємно викрав речі, а саме: два ноутбуки марки «AsusVivoBookPro 15», вартістю 20182,54 кожний кожний, та ноутбук марки «HP 250 G5» вартістю 12077,54 грн., які належать ОСОБА_16 , загальною вартістю 52442,62 грн. Утримуючи при собі викрадені речі, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, у період часу з 19 год. 8 травня 2019 року по 10 год. 10 травня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , проходячи за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 31, помітив офісне приміщення, що розташоване у вказаній будівлі, де в цей час у останнього виник прямий умисел на повторну крадіжку майна, шляхом проникнення до офісу № 209. Реалізуючи злочинний умисел, у період часу з 19 год. 8 травня 2019 року по 10 год. 10 травня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , зайшов до будинку АДРЕСА_8 , де невстановленим способом проник до офісного приміщення офісу 209, звідки повторно таємно викрав наступні речі: цифрова відеокамера «Canon EDS 120D EF», вартістю 10000 гривень, цифрова відеокамера «Panasonic HC-V510», вартістю 10000 гривень, мобільні телефони у кількості 4 штуки марки «Samsung SM J120», «Samsung SM-B360E» «Fly IQ4516» «Nokia», процесор Intel G645, флеш-накопичувач, туалетну воду № 45 та 24, сумку чорного кольору через плече, комплект викруток з насадками, електробритву, куртку шкіряну, сім картки, вартістю 15350 грн., завдавши майнової шкоди ОСОБА_17 у сумі 35350 гривень. Утримуючи при собі викрадені речі, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, у період часу з 18 год. 16 травня 2019 року по 09 год. 17 травня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , проходячи за адресою: АДРЕСА_9 , помітив нежитлове приміщення, розташоване на першому поверсі будинку АДРЕСА_9 , де в цей час у останнього виник прямий умисел на повторну крадіжку чужого майна шляхом проникнення до офісного приміщення. Реалізуючи свій злочинний умисел, у період часу з 18 год. 16 травня 2019 року по 09 год. 17 травня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 підійшов до вхідних дверей вказаного приміщення, що розташоване у будинку АДРЕСА_9 та, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, невстановленим способом проник до приміщення офісу туристичної компанії «SatguruTravels», де повторно викрав наступні речі: ноутбук марки «HP» разом з сумкою до нього, вартістю 13132 гривень, який належить ОСОБА_18 . Утримуючи при собі викрадені речі, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, в ніч з 23 травня 2019 року по 24 травня 2019 року , більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 31, на території КП «Київблагоустрій», помітив побутове приміщення, яке розташоване у вказаній будівлі, де в цей час у останнього виник прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення до вказаного приміщення. Реалізуючи злочинний умисел, в ніч з 23 травня 2019 року по 24 травня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_8 , проник до побутового приміщення шляхом зламу замка вхідних дверей, де повторно викрав наступні речі: тетра-пак з горілкою «Пшенична», об`ємом 10 літрів, вартістю 800 гривень, телевізійну приставку Т2, вартістю 200 гривень та присадки до дизельного палива, вартістю 500 гривень, які належать ОСОБА_19 . Утримуючи при собі викрадені речі, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, ОСОБА_6 , у період часу з 17.10 год. 18 травня 2019 року по 07.55 год. 20 травня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, проходячи за адресою: АДРЕСА_10 , помітив офісні приміщення, де в цей момент у останнього виник прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення до офісного приміщення. Реалізуючи злочинний умисел, у період часу з 17.10 год. 18 травня 2019 року по 07.55 год. 20 травня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений,ОСОБА_6 зламав замок вхідних дверей та проник до приміщення, що за адресою: АДРЕСА_10 , де повторно викрав наступні речі, а саме: два ноутбуки марки «LenovoIdeaPad» G5045, вартістю 5000 грн. кожний, та ноутбук марки «DELL», вартістю 5000 грн., 500 доларів США, купюрами по 100 доларів, що відповідно курсу НБУ на той момент становило 13400 гривень., які належать ОСОБА_20 . Утримуючи при собі викрадені речі, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, у період часу з 12.30 год. по 15.15 год. 30 травня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , проходячи за адресою: АДРЕСА_11 , побачив металеві двері вказаного будинку. У подальшому, ОСОБА_6 , піднявшись на перший поверх будівлі, побачив квартиру АДРЕСА_12 , де в цей час у останнього виник прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення до вказаної квартири. Реалізуючи злочинний умисел, у період часу з 12.30 год. по 15.15 год. 30 травня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_11 , переконавшись, що за діями останнього ніхто не спостерігає, невстановленим способом проник до квартири АДРЕСА_12 за згаданою адресою та повторно викрав ноутбук марки «HP», вартістю 5000 гривень, який належить ОСОБА_21 . Утримуючи при собі викрадені речі, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, в ніч з 1 червня 2019 року по 2 червня 2019 року , більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , проходячи за адресою: м. Київ, вул. Оранжерейна, 3-Е, помітив офісні приміщення, що розташовані у вказаній будівлі, де в цей час у останнього виник прямий умисел на повторну крадіжку чужого майна шляхом проникнення до офісних приміщеннях. З цією метою ОСОБА_6 , в ніч з 1 червня 2019 року по 2 червня 2019 року від`єднав скло вікна, розташованого на першому поверсі будівлі та проник в приміщення коридору будівлі, після чого ОСОБА_6 піднявся на другий поверх та за допомогою заздалегідь заготовлених предметів, у спосіб віджиму, відкрив вхідні двері до приміщення офісу № 217, що за адресою: м. Київ, вул. Оранжерейна, 3-Е, після чого проник до нього та почав оглядати речі, що знаходилися в офісі. У подальшому, в ніч з 1 червня 2019 року по 2 червня 2019 року , більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 перебуваючи в приміщенні офісу № 217, що за адресою: м. Київ, вул. Оранжерейна, 3-Е, повторно викрав наступні речі ТОВ «РАМ І», а саме: - спіральні імплантати в кількості 2417 шт. різних розмірів на загальну, вартість 2013766 гривень, що становить особливо великий розмір; ноутбук марки lenovo Z550, вартістю 5000 гривень. Утримуючи при собі викрадені речі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши майнової шкоди ТОВ «РАМ І».

Крім цього, у період часу з 19 год. 4 липня 2019 року по 09.50 год. 5 липня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 76, побачив нежитлове приміщення офісу № 6, яке розташоване на першому поверсі будинку, де в цей час у останнього виник прямий умисел на повторну крадіжку майна, шляхом проникнення до офісного приміщення. Реалізуючи злочинний умисел, у період часу з 19 год. 4 липня 2019 року по 09.50 год. 5 липня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 76, невстановленим способом проник до приміщення офісу № 6 за вказаною адресою, де повторно викрав наступні речі: чотири ноутбуки марки «Lenovo», завдавши майнової шкоди ОСОБА_22 , на суму 14000 гривень. Утримуючи при собі викрадені речі, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, у період часу з 18.10 год. 11 липня 2019 року по 12 год. 12 липня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Герцена 35-А, помітив підвальне приміщення даного багатоповерхового будинку, де в цей час у останнього виник прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення до вказаного приміщення. Реалізуючи злочинний умисел, у період часу з 18.10 год. 11 липня 2019 року по 12 год. 12 липня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Герцена, 35А, невстановленим способом проник до підвального приміщення, де повторно викрав наступні речі: шість пожежних рукавів в комплекті до поверхових гідрантів, по 500 гривень кожний, загальною вартістю 3000 гривень, які належать ТОВ «Форвард Київ Сервіс 04». Утримуючи при собі викрадені речі, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, у період часу з 21 год. 13 липня 2019 року по 02.40 год. 14 липня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Дмитрівська 71, помітив приміщення кав`ярні, де в цей час у останнього виник прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення до вказаного приміщення. Реалізуючи злочинний умисел, у період часу з 21 год. 13 липня 2019 року по 02.40 год. 14 липня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Дмитрівська, 71, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, невстановленим способом проник до вказаного приміщення, де повторно викрав планшет марки «Apple Ipad Air», вартістю 6000 гривень, які належать ОСОБА_23 . Утримуючи при собі викрадені речі, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, у період часу з 20 год. 17 липня 2019 року по 11 год. 18 липня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_13 , увійшов до приміщення офісу № 410, де в цей час, у останнього виник прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення до вказаного приміщення. Реалізуючи злочинний умисел, у період часу з 20 год. 17 липня 2019 року по 11 год. 18 липня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_13 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник до приміщення офісу № 410 за згаданою адресою, шляхом пошкодження серцевини циклічного механічного замка вхідних дверей, де викрав наступні речі: ноутбук марки «Asus», вартістю 9 000 грн., чорнильну ручку із золотим пером, вартістю 2000 гривень та грошові кошти в сумі 10 000 гривень, завдавши майнового збитку на загальну суму 21000 гривень, які належать ОСОБА_24 . Утримуючи при собі викрадені речі, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Цим же вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного покарання, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_25 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 5 ст. 185 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_6 покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2023 року призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 12 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що суд при призначенні покарання обвинуваченому не врахував, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності та, знаючи про притягнення до кримінальної відповідальності в іншому кримінальному провадженні, наявність іспитового строку, наявність непогашених та незнятих судимостей, продовжив вчиняти злочини проти власності. Також прокурор вважає, що призначення мінімальних покарань та застосування до обвинуваченого вимог ч. 1 ст. 70 КК України є необґрунтованим, несправедливим та таким, що не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України. Поглинення менш суворого покарання більш суворим нівелює покарання за вчинення ОСОБА_6 всіх епізодів, оскільки покарання за вчинення 16 епізодів злочинної діяльності фактично поглинуто одним. Тому, як наголошує прокурор, суд помилково не застосував вимоги ч. 4 ст. 70 КК України, яка підлягала обов`язковому застосуванню.

Крім того, прокурор вказує, що матеріали кримінального провадження не містять даних, які б підтверджували щире каяття у обвинуваченого.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року апеляційна скарга першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 залишена без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 9 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185; ч. 5 ст. 185 КК України залишено без зміни.

Постановою Верховного Суду від 29 серпня 2024 року задоволено касаційну скаргу прокурора, ухвалу Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_6 скасовано, призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Під час апеляційного розгляду прокурором подані зміни до апеляційної скарги, в яких прокурор просив вирок щодо ОСОБА_6 скасувати, кримінальне провадження в частині засудження ОСОБА_6 за епізодом, вчиненим в ніч з 23 на 24 травня 2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України закрити у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, відповідно до ст. 5 КК України, п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 5 ст. 185 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_6 покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2023 року призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Потерпілі, повідомлялись про день, час та місце апеляційного розгляду у встановленому законом порядку, до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких заяв та клопотань не подавали.

Вислухавши позицію учасників апеляційного розгляду, зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу зі змінами, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною, дослідивши матеріали кримінального провадження та додатково надані під час апеляційного розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції станом на час розгляду справи дотримався наведених вимог закону.

Колегія суддів враховує, що суд першої інстанції, з дотриманням положень ст. 337 КПК України, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши надані сторонами докази у кримінальному провадженні, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 5 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, навівши у вироку докази, на яких ґрунтується такий висновок суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Прокурор в зміненій апеляційній скарзі, висловлюючи прохання про скасування вироку в цілому, не навів доводів для прийняття такого рішення судом апеляційної інстанції.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами зміненої апеляційної скарги прокурора про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 по епізоду вчинення крадіжки в ніч з 23 на 24 травня 2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України.

Так, відповідно до положень ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Диспозицією ч. 1 ст. 185 КК України передбачена кримінальна відповідальність за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка). Проте, сума крадіжки, з якої настає кримінальна відповідальність, диспозицією не передбачена.

Водночас частиною 1 ст. 51 КУпАП станом на 17 лютого 2024 року передбачалась адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати. Викрадення чужого майна вважалось дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто, сума викраденого майна для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст. 185, 190, 191 КК України напряму залежить від вартості викраденого майна, встановленої ст. 51 КУпАП, для кваліфікації його як дрібного викрадення.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян - грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, особа підлягала кримінальній відповідальності, у т.ч. і за ст. 185 КК України, у взаємозв`язку зі ст. 51 КУпАП, пп. 169.1.1 ст. 169 ПК України, у разі, якщо сума крадіжки перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

З 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць становить 1921 грн.

Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто - 192,1 грн. (0,2 х (50% х 1921)).

З урахуванням положень пункту 5 підрозділу 1 розділу XX, підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України, станом на 23-24 травня 2019 року ОСОБА_6 вчинено кримінальне правопорушення.

Разом з тим, як обґрунтовано вказав прокурор у зміненій апеляційній скарзі, 9 серпня 2024 року набув чинності Закон № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону 3886-IX) передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Отже, з урахуванням вимог Закону № 3886-IX від 18 липня 2024 року особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За встановлених обставин, колегія суддів доходить висновку, що з урахуванням положень Закону № 3886-IX від 18 липня 2024 року особа підлягає кримінальній відповідальності за ст. 185 КК України, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з положеннями ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Колегія суддів наголошує, що зміни, внесені Законом № 3886-IX від 18 липня 2024 року у ст. 51 КУпАП, безпосередньо впливають на розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність, і такі зміни поліпшують становище особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене у т.ч. і ст. 185 КК України.

З огляду на вимоги Закону № 3886-IX, положень пункту 5 підрозділу 1 розділу XX, підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає у 2019 році кримінальна відповідальність, становить 1921 грн.

Зважаючи на те, що вартість викраденого ОСОБА_6 майна по епізоду викрадення майна ОСОБА_19 (на загальну суму 1500 грн.) є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону 3886-IX у взаємозв`язку з нормами Податкового кодексу України з 1 січня 2024 року настає кримінальна відповідальність, а саме 1921 грн., колегія суддів, з урахуванням вимог ст. 58 Конституції України, ст. 3, 5 КК України, вважає, що станом на час апеляційного розгляду - 23 січня 2025 року - законом усунута караність діяння, вчиненого ОСОБА_6 в ніч з 23 на 24 травня 2019 року, і таке діянняє адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 51 КУпАП (в редакції Закону 3886-IXвід 18 липня 2024 року).

За змістом п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

За змістом п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Разом з тим, з урахуванням того, що епізоди таємного викрадення ОСОБА_6 майна, окрім епізоду викрадення майна ТОВ «РАМ І»,кваліфіковані за однією частиною однієї статті Кримінального кодексу України - за ч. 3 ст. 185 КК України, колегія суддів за встановлених під час апеляційного розгляду обставин доходить висновку, що вирок суду щодо ОСОБА_6 підлягає зміні, а саме з обвинувачення ОСОБА_6 підлягає виключенню епізод таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_19 на суму 1500 грн., оскільки станом на час апеляційного розгляду вчинене ОСОБА_6 діяння у зв`язку з декриміналізацією не є кримінальним правопорушенням, а змінена апеляційна скарга прокурора у цій частині підлягає до задоволення.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні інших кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом та викладених в оскаржуваному вироку, як і кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 5 ст. 185 КК України, жодним з учасників апеляційного розгляду не оспорюються.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та м`якості призначеного обвинуваченому покарання, яке, на думку прокурора, не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За змістом ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 вказаної статті особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При цьому відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин. Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону.

Так, за змістом оскаржуваного вироку, вирішуючи питання про призначення обвинуваченому виду та розміру покарання, місцевий суд врахував, що обвинувачений є раніше несудимою особою (відповідно до ст. 89 КК України), на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, в судовому засіданні негативно оцінив свою протиправну поведінку, запевнивши в подальшому не вчиняти будь-яких кримінальних правопорушень, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, що, на думку місцевого суду, в даному конкретному випадку дає можливість обмежитись призначенням обвинуваченому мінімального розміру покарання з конфіскацією майна, передбаченим у санкції ч. 5 ст. 185 КК України. З приводу призначення покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, то судом враховано велику кількість епізодів протиправних дій, що свідчить про схильність ОСОБА_6 до ведення кримінально-протиправного способу життя, а тому вважає за необхідне призначити останньому покарання у не мінімальному розмірі, передбаченому санкцією даної статті.

При цьому, зважаючи на обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_6 вчинив декілька кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним призначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, з урахуванням правил, визначених ст. 70 КК України.

Колегія суддів враховує, що вид та розмір призначеного обвинуваченому як окремо за ч. 3 та ч. 5 ст. 185 КК України, так і на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин кримінального правопорушення, кількості епізодів злочинної діяльності та вартості викраденого майна, що враховано судом першої інстанції, на переконання колегії суддів, не є занадто м`яким або таким, що не відповідає особі обвинуваченого.

Окрім того, за обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає непереконливими доводи апеляційної скарги прокурора про порушення місцевим судом при призначенні покарання обвинуваченому положень ч. 4 ст. 70 КК України.

При цьому колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Статтею 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 70 КК якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання визначається за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. У такому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в

ст. 72 цього Кодексу.

У той же час призначення покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 ККУкраїни має ряд особливостей, з урахуванням яких загальний алгоритм призначення покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК передбачає такі елементи:

1) одержання точних даних про покарання, призначене особі попереднім вироком/попередніми вироками та, у разі відбуття призначеного покарання, точного визначення його відбутої частини;

2) призначення покарання за злочин, вчинений до постановлення попереднього вироку, а якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то призначення покарання за кожен злочин окремо;

3) визначення покарання за сукупністю вказаних злочинів;

4) призначення покарання за сукупністю злочинів, встановлених попереднім та новим вироками;

5) зарахування в строк остаточного покарання, призначеного за сукупністю вчинених злочинів, покарання, відбутого за попереднім вироком/попередніми вироками, якщо таке зарахування можливе.

При цьому, призначаючи покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 ККУкраїни, суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім (першим) вироком за окремий злочин. Він також не повинен ще раз призначати (дублювати) це покарання у новому (другому) вироку. В даному разі діє юридична презумпція законності й обґрунтованості попереднього вироку, яку суд підтверджує, застосовуючи ч. 4 ст. 70 КК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що станом на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні та постановлення оскаржуваного стороною обвинувачення будь-яких даних про наявність вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2023 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України та призначено остаточне покарання у виді 5 років 1 місяці позбавлення волі, зазначено не було, копія вироку також не долучена до матеріалів кримінального провадження. Окрім того, під час виступу в судових дебатах прокурор також не вказував про наявність вказаного вироку та не просив застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України.

Окрім того, під час апеляційного розгляду встановлено, що вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2023 року набрав законної сили лише 29 травня 2023 року, тобто, після проголошення оскаржуваного вироку.

При цьому, вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 13 червня 2023 року, який постановлений після оскаржуваного вироку, ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та вироками Голосіївського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2022 року та Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2023 року ОСОБА_6 призначено остаточно покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Окрім того, колегія суддів враховує, що під час апеляційного розгляду встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2024 року ОСОБА_6 визнановинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України, у виді 4 років позбавлення волі. Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених вказаним вироком та вироками: Шевченківського районного суду м. Києва від 9 лютого 2023 року та Солом`янського районного судом м. Києва від 13 червня 2023 року остаточно призначено ОСОБА_26 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 7 (семи) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, прохання прокурора про застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України та часткового складання покарання, призначеного ОСОБА_6 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2023 року, яке вже враховано при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 13 червня 2023 року, яке, у свою чергу, як і покарання за оскаржуваним вироком, враховано при призначенні остаточного покарання ОСОБА_6 за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2024 року, є безпідставним.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення частково, вирок суду - на підставі п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України зміні.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 9 лютого 2023 щодоОСОБА_6 за ч. 3, ч. 5 ст. 185 КК України змінити:

Виключити з обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 3ст. 185 КК України епізод по викраденню майна, належного потерпілому ОСОБА_19 .

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, обвинуваченим ОСОБА_6 , який утримується під вартою, - у той же строк з дня вручення копії ухвали.

Судді:

______________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4