Провадження № 1-кс/946/51/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

скаржника - ОСОБА_3 ,

дізнавача - ОСОБА_4 , прокурора - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , про скасування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:

30.12.2024 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 , якою просить скасувати постанову дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 16.12.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000409 від 26.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КК України, мотивуючи тим, що 16.12.2024 року постановою старшого дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області вказане кримінальне провадження закрито, про що він дізнався 27.12.2024 року під час участі у розгляді його скарги по справі № 946/10200/24. Вважає, що вказана постанова дізнавача є передчасною, оскільки дізнанням не проведено всіх необхідних слідчих дій, що мали бути проведені для встановлення об`єктивної істини в рамках кримінального провадження, що робить оскаржувану постанову незаконною. Мотивувальна частина постанови дізнавача про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України. Встановлення дізнавачем відсутність складу за ч. 1 ст. 139 КК України не ґрунтується на повноті проведення досудового розслідування. Органом досудового розслідування не розглянуті всі його клопотання та не забезпечено виконання їх вимог, що вплинуло на об`єктивність і повноту досудового розслідування. Прийняттю рішення про закриття кримінального провадження не передувало проведення належного досудового розслідування з встановленням фактичних обставин справи, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. На підставі викладеного просив оскаржувану постанову дізнавача скасувати.

31.12.2024 року ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відкрито провадження за скаргою ОСОБА_3 , про скасування постанови дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 16.12.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000409 від 26.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КК України.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 в повному обсязі вимоги поданої скарги підтримав, просив її задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Дізнавач та прокурор в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні скарги. Дізнавач зазначила, що були проведені всі необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні, була призначена та проведена експертиза. Додала, що відповідальність за ч. 1 ст. 139 КК України настає лише у випадку настання тяжких наслідків.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення скаржника, дізнавача та прокурора, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача, прокурора, яке полягає у рішенні слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебували матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000409 від 26.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КК України.

16.12.2024 року постановою дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області закрито кримінальне провадження № 0000409 від 26.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КК України.

В обґрунтування дізнавачем в постанові про закриття провадження зазначено, що 25.10.2024 до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшла на виконання ухвала Ізмаїльського міськрайонного суду у справі № 946/8627/24 щодо зобов`язання внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 22.10.2024 щодо ненадання медичної допомоги медичним працівником, згідно з установленими правилами. Вказана заява була зареєстрована до ЄРДР під №0000409 від 26.10.2024, з попередньою правовою кваліфікацією передбаченою ч. 1 ст. 139 КК України. 13.11.2024 допитаний в якості потерпілого ОСОБА_3 розповів про те, що 17.09.2024 приблизно о 11:40 був затриманий працівниками СБУ біля кафе «Баланс», яке розташоване за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Миру кут вул. Кулікова. При затримані йому нанесено один удар в область скроні праворуч, та декілька разів в область ребер ліворуч. Слідчим викликано швидку допомогу, яка прибула приблизно через 10 хвилин у складі водія та двох чи трьох медичних працівників. Після огляду фельдшер констатував підозру на переломи стегна та плеча, про що повідомив працівникам СБУ, а також про те, що ОСОБА_3 необхідно доставити до медичного закладу для проведення ретгенографіїї, для уточнення діагнозу. Однак, працівники СБУ та слідчий заборонили, після працівники швидкої допомоги поїхали, ОСОБА_3 залишився з працівниками СБУ та слідчим, де за його участі були проведені слідчі дії. О 17:00 ОСОБА_3 було доставлено до медичного закладу, а саме до Ізмаїльської міської лікарні, де його оглянув лікар ОСОБА_6 , також проведено рентгенографію. Діагностувано перелам двох ребер, але госпіталізовано не було та не було призначено ніякого лікування. В подальшому ОСОБА_3 було доставлений до ІТТ, яке знаходиться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Михайлівська, 27. Вночі, 18.09.2024 працівники ІТТ на прохання ОСОБА_3 викликали швидку допомогу. По приїзду швидкої його було оглянуто медичним працівником, надано обезболююче. Далі, 18.09.2024 приблизно о 10:00 працівниками поліції ОСОБА_3 доставлено до медичного закладу за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Клушина, 6 до сімейного лікаря ОСОБА_7 , яка його оглянула та надала направлення до травматолога. Травматолог не оглядав, але сказав, що необхідно зробити комп`ютерну томограму. Приблизно о 14:00 годин працівники поліції відвезли ОСОБА_3 до міської лікарні для проведення КТ. КТ підтвердила перелам двох ребер ліворуч, потім знов повезли до ІТТ. Наступного дня 19.09.2024 ОСОБА_3 відвезли до травматолога, який призначив вже лікування, однак до стаціонару не направив.

Як зазначено дізнавачем в постанові про закриття кримінального провадження, згідно протоколу № 4 загальних правил надання екстреної медичної допомоги з травмою у випадку якщо постраждалий знаходиться в критичному стані слід негайно прийняти рішення щодо його транспортування до лікарні. В такому випадку всі подальші дії - огляд та лікування слід здійснювати під час транспортування постраждалого. За наявності критерії «load and Go», постраждалого з травмою необхідно терміново госпіталізувати - первинні критерії: проблеми дихання; порушення рівня свідомості; шок чи неконтрольована кровотеча; проникні рани грудної клітки та живота, вторинні критерії: перелом обох стегнових кісток, підозора на внутрішню кровотечу, перелом кісток тазу, поява будь-якої первинної причини. Фахівцям особливу увагу слід звертати на травми та ознаки, які потенційно можуть призвести або вказують на обструкцію дихальних шляхів: нестабільні переломи в зоні обличчя, наростаюча гематома шиї, кров або блювотні маси в дихальних шляхах, опіки обличчя/інгаляційні травми.

В свою чергу, положення статті 2 КПК України визначають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 40-1 КПК України, дізнавач уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 284 КПК України).

Положенням п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

Мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови та мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

В свою чергу, в судовому засіданні дізнавач зазначила, що під час проведення досудового розслідування були проведені всі необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні, зокрема, була призначена судово-медична експертиза з отриманням висновку експерта № 286 від 24.11.2024 року.

Так, відповідно до наявного в матеріалах кримінального провадження висновку експерта № 286 від 24.11.2024 року, у ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження: закриті переломи лівих 9-10-го ребер без зміщення відламків; рубець в правій скроневій ділянці - як слідчтсво загоювання забійної рани. Характер описаних ушкоджень свідчать про те, що вони виникли в результаті дії (удару-контакту) тупого(-их) предмета(-ів), індивідуальні особливості якого (-их) в ушкодженнях не відобразились та могли утворитись, за вказаний час та обставини, тобто - (17.09.2024 р.).

Втім, як вбачається з оскаржуваної постанови, закриваючи провадження, дізнавач за змістом оскаржуваної постанови не висвітлює наявність та результати проведеної експертизи, не надає оцінку вказаному висновку експерта та не наводить обставин, відповідно яким дізнавач дійшла висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, що полягає у ненадання без поважних причин допомоги хворому медичним працівником, який зобов`язаний, згідно з установленими правилами, надати таку допомогу, якщо йому завідомо відомо, що це може мати тяжкі наслідки для хворого.

Крім цього, в судовому засіданні дізнавач зазначила, що відповідальність за ч. 1 ст.139 КК України настає лише у випадку настання тяжких наслідків, однак оскаржувана постанова також не містить відомостей про висновок дізнавача про вказане.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, дізнавача в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження зазначає про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КК України, але не наводить жодних висновків та зазначає лише перелік проведених слідчих дій, що в свою чергу не надає можливості надати оцінку повноті оскаржуваній постанові у відповідності до вимог ст. 110 КПК України.

Вказане свідчить про невідповідність мотивувальної частини оскаржуваної постанови вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України.

Так в основу оскарженої постанови покладено посилання на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, але ж відсутні вичерпні посилання на докази для прийняття такої постанови, дізнавачем не надано оцінку зібраним доказам та не вжито усіх заходів для всебічного та повного дослідження обставин кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлена наявність фактів, які викликають сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження обставин кримінального провадження, що стали підставою для винесення постанови про його закриття. Тому беручи до уваги те, що постанова про закриття кримінального провадження, перешкоджає виконанню завдань кримінального провадження в частині забезпечення того, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, слідчий суддя вважає, що висновки та процесуальне рішення дізнавача є передчасними.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ст. 40-1 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) дізнавачу щодо проведення конкретних слідчих дій, адже дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних органом досудового розслідування доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що орган досудового розслідування зобов`язаний провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 про скасування постанови дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 16.12.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000409 від 26.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КК України.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 , про скасування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 16.12.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000409 від 26.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 08.01.2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1