Справа № 357/7567/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2025 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001611, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, утриманців не має, працюючого перезарядником на ТОВ «Росава-Таєрс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 121 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

30.03.2023 близько 09:30 год. ОСОБА_6 спільно з батьком ОСОБА_7 перебували за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де між ними виник конфлікт. В ході конфлікту ОСОБА_3 , реалізуючи свій умисел, спрямований на заволодіння правами на майно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, перебуваючи в спальній кімнаті батька ОСОБА_7 , неодноразово висловив останньому вимоги переоформити 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 , на його ім`я. Під час вимагання ОСОБА_3 переоформлення на нього права на майно, останній завдав ОСОБА_7 чисельні удари кулаками правої та лівої рук в область голови, чим спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді садна на голові, перелому кісток носа, крововиливу у склеру лівого ока, травматичного субдурального крововиливу, крововиливу у тканину головного мозку.

Крім того, 30.03.2023 близько 09:30 год. ОСОБА_3 перебував у спальній кімнаті батька ОСОБА_7 за місцем їх спільного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де між ними виник конфлікт. В ході конфлікту ОСОБА_3 вимагав у ОСОБА_7 переоформити на нього 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 . При цьому у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. У зв`язку із цим ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, припускаючи можливість спричинення шкоди здоров`ю потерпілому, завдав чисельні удари кулаками правої та лівої рук в область голови та тулубу, чим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: садна на голові, перелому кісток носа, крововиливу у склеру лівого ока, травматичного субдурального крововиливу, крововиливу у тканину головного мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні для життя в момент заподіяння.

15.04.2023 від умисних протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_7 помер, внаслідок внутрішньочерепної травми, котра проявилася травматичним субдуральним крововиливом, крововиливами у тканину головного мозку.

Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння (Постанова ВС від 05 квітня 2018 року в справі № 658/1658/16-к).

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

З огляду на формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 189 КК України як вимога передачі чужого права на майно (вимагання), вчинене в умовах воєнного стану та поєднане із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження та за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 189 КК України вимагання полягає у вимозі передачі чужого майна чи права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці. Частиною 4 ст. 189 КК України передбачено такі кваліфікуючі ознаки вимагання як вчинення в умовах воєнного стану або поєднане із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження.

Суд відхиляє доводи сторони захисту в тому, що формулювання обвинувачення за ч. 4 ст. 189 КК України є недоведеним, оскільки вимагання може мати місце коли йому передує багато дій, це можуть бути борги чи невиконання зобов`язань і стосовно нерухомості не є якоюсь спонтанною дією, а щоб оформити право на майно, то потрібно вчинити певні нотаріальні дії.

Так, вимога як ознака вимагання означає викладену в рішучій формі пропозицію винного до потерпілого (власника, особи, у віданні чи під охороною яких перебуває майно) про передачу майна, права на майно або вчинення останнім інших дій майнового характеру. Пред`явлена суб`єктом майнова вимога утворює ознаку об`єктивної сторони цього злочину тільки за умови, що вона є завідомо протиправною.

Вимагання вважається закінченим з моменту пред`явлення вимоги, поєднаної із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження незалежно від досягнення винною особою поставленої мети.

Предметом вимагання є не тільки майно, а й право на нього та будь-які дії майнового характеру. Право на майно це набута в результаті дій потерпілого можливість вимагача користуватися, володіти і розпоряджатися чужим майном. Щодо об`єктів власності, що можуть відчужуватися тільки у встановленому нормативно-правовими актами порядку, така можливість вимагачу може бути надана лише шляхом оформлення відповідних документів. Під ними слід розуміти документи, які мають правове значення, тобто встановлюють право на майно (наприклад: договір дарування). Право на майно може бути закріплене в різних документах, наприклад у заповітах, довіреностях, страхових полісах. Право на майно може бути надано винним також у результаті певної дії власника чи законного володільця майно, що позбавляє останнього права на нього.

Суб`єктивна сторона вимагання характеризується прямим умислом і корисливою метою. Суб`єкт злочину розуміє, що майно, яке він протиправно вимагає, є для нього на даний момент чужим і він не має на нього права та здійснює такі дії всупереч волі його власника.

Корисливий мотив злочину - це внутрішнє спонукання суб`єкта злочину задовольнити особисті потреби матеріального характеру. Під користю (корисливими спонуканнями, корисливим мотивом) у чинному законодавстві про кримінальну відповідальність розуміється бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе чи інших осіб, одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат, досягти іншої матеріальної вигоди.

Дії, що полягають у насильстві або в погрозі його застосування, спрямовані на одержання майна в майбутньому, а також вимогу передати майно, поєднану з погрозою застосувати насильство до потерпілого або його близьких родичів у майбутньому, слід кваліфікувати як вимагання.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення.

В судовому засіданні на підставі всебічно досліджених доказів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив конфлікт з батьком ОСОБА_7 , під час якого умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, неодноразово пред`являв останньому протиправну вимогу переоформити 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 , на його ім`я, при цьому завдавав ОСОБА_7 чисельні удари кулаками правої та лівої рук в область голови, чим спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді садна на голові, перелому кісток носа, крововиливу у склеру лівого ока, травматичного субдурального крововиливу, крововиливу у тканину головного мозку. Характер, спрямованість та послідовність дій обвинуваченого свідчать про те, що його метою було саме заволодіння правом на 1/4 частину квартири потерпілого, до наступного ранку, тобто у майбутньому, що свідчить про корисливий мотив злочину.

Таким чином, в судовому засіданні були чітко встановлені всі ознаки об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 4 ст. 198 КК України.

Щодо версії сторони захисту про відсутність складу злочину, оскільки між обвинуваченим і його батьком мали місце цивільні відносини, а саме мав місце договір фіктивного характеру, оскільки на вимогу матері обвинувачений у 2008 році переоформив свою частину квартири на батька і, відповідно, відсутність підстав кваліфікувати вчинене як вимагання, то суд визнає її необґрунтованою, оскільки під час розгляду цього кримінального провадження наявність цивільно-правових зобов`язань у потерпілого перед обвинуваченим ОСОБА_3 встановлено не було. Недійсність/фіктивність договору дарування від 31.01.2008, на підставі якого потерпілий ОСОБА_7 був власником 1/4 квартири, у встановленому законом порядку встановлена не була.

В судовому засіданні достеменно встановлено, що законним власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 був ОСОБА_7 протягом 15 років, тому суд відхиляє доводи сторони захисту в тому, що вимога обвинуваченого ОСОБА_3 не була незаконною, тому що батько сам говорив про переоформлення на нього 2/3 частини квартири, а вказану 1/4 частину квартири обвинувачений через кредитну заборгованість 31.01.2008 на прохання матері подарував батькові ОСОБА_7 .

Доводи в тому, що в обвинуваченого станом на 30.03.2023 не було паспорта через його втрату, а тому він не міг вимагати переоформлення частини квартири до ранку, жодним чином не спростовують його винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» якщо під час розбою чи вимагання було умисно заподіяно тяжке тілесне ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, або останнього було умисно вбито, дії винної особи належить кваліфікувати за сукупністю злочинів - за частиною четвертою статті 187 чи статтею 189 КК і частиною другою статті 121 або пунктом 6 частини другої статті 115 КК України.

За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження, передбачене ст. 121 КК України з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України). Кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до п. 22 Постанови пленуму Верховного Суду України та вищих спеціалізованих судів України «Про судову практику в справах про злочин проти життя та здоров`я особи» питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій, в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Тяжкими тілесними ушкодженнями є тілесні ушкодження неебезпечні для життя в момент заподіяння, які в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і які без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю.

При визначенні кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 суд ретельно дослідив докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що смерть ОСОБА_7 настала внаслідок внутрішньочерепної травми, котра проявилася травматичним субдуральним крововиливом (об`ємом 150-160 см3 видалена 31 березня 2023 року); крововиливами у тканину головного мозку. На це вказують садно на голові; перелом кісток носа; травматична субдуральна гематома (об`ємом 150-160 см3 видалена 31 березня 2023 року); крововиливи у тканину головного мозку; перелом кісток носа; садно на голові; крововилив у склеру лівого ока. Черепно-мозкова травма, котра призвела до смерті потерпілого могла бути заподіяна 30.03.2023. Не виключена можливість виникнення ушкоджень на голові у вигляді черепно-мозкової травми, котра призвела до смерті потерпілого, за обставин вказаних потерпілою ОСОБА_8 під час проведення з нею слідчого експерименту від 05.04.2023. Характер та локалізація ушкоджень на тілі потерпілого не вкладаються у механізм виникнення їх в результаті падіння потерпілого з ліжка, висотою близько 40 см, з положення сидячи чи лежачи та з положення стоячи.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 застосував до свого батька похилого віку, майже не ходячого (міг сидіти та в супроводі дружини з тростиною дійти до туалету) ОСОБА_7 фізичний вплив, шляхом нанесення численних ударів тупим предметом у голову, тобто у життєво важливий орган, чим завдав тяжкі тілесні ушкодження, вналідок яких останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 22:05 год в лікарні. При цьому даних про наявність прямого умислу у обвинуваченого ОСОБА_3 , спрямованого на позбавлення життя батька ОСОБА_7 у судовому засіданні встановлено не було. Судом встановлено, що смертельний наслідок настав в силу обставин, не залежних від волі обвинуваченого ОСОБА_3 , однак заподіяння тяжких тілесних ушкоджень було завдано ним умисно, що підтверджує кількість ударів, локалізація і як наслідок смерть ОСОБА_7 , яка перебуває у причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

Крім цього при встановленні умислу суд враховує, що умисел у обвинуваченого ОСОБА_3 на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження своєму батькові виник під час конфлікту та вимоги переоформити на нього права на 1/4 частину квартири. При цьому в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 ніколи раніше не застосовував фізичного насильства стосовно свого батька з цього приводу.

Крім цього, в судовому засіданні були встановленні причини припинення злочинних дій ОСОБА_3 . Із показань потерпілої ОСОБА_8 вбачається, що вона тривалий час захищала батька ОСОБА_7 , кричала та просила сина ОСОБА_3 припинити наносити тілесні ушкодження, внаслідок чого їй також були завдані тілесні ушкодження у вигляді синців на руках.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів не визнав та показав, що 30.03.2023 близько 09:00 год він прийшов додому, був тверезий. Відчинив двері і почув крик, шум, гам, скандал у батька в кімнаті, хто на кого лаявся він не чув і з якого приводу. Чув два голоси, в основному матір, батька мало чув, суті розмови не чув. Від вхідних дверей до дверей батька приблизно 6 метрів, двері у його кімнату були прикриті. Зайшовши до батька в кімнату, він побачив що спиною до нього стоїть мати, перед нею на дивані сидить батько. Стоїть два стільці на яких розкладена їжа в тарілках і стоїть чи скляна чи пластикова пляшка, він точно не бачив, горілки. Він запитав: «Що за скандал відбувається?» і в цей час мати, побачивши його, взяла пляшку, підійшла до вікна і поставила її за диван. Він запитав: «Що ви знову пиячите, знову скандалите?», бо він зрозумів, що вони пили звечора. Вони замовчали. Він зрозумів, що то була пляшка з алкоголем, тому що приходячи додому і бачачи горілку він її завжди виливає або в раковину, або на місці, або в туалет. Якщо мати заховала пляшку, то він зробив висновки для себе, що в ній була горілка. Крім того, якщо на стільцях стояли декілька чарок, які могли не прибиратися декілька днів, то була горілка. Також на стільцях стояли 3-4 кружки, 3-4 тарілки з їжею, що саме не пам`ятає і лежав нарізаний хліб. Між батьками завжди були скандали, тому що мати сильно зловживає алкоголем. Зазначає, що мати дуже часто вживала алкоголь, вона могла вживати алкоголь 5, 10 днів безперервно. Тому він, звертаючись до матері сказав: «Якщо з батьком щось станеться, то будеш винувата ти, тому що в тебе інсульт і в нього може бути інсульт і ви можете обоє померти, або хтось стане інвалідом». З батьками він спілкувався від 1 до 5 хвилин, це був емоційний крик. Скандал відбувся через те, що дуже часто відбуваються п`янки. Йому потрібно було лягати відпочивати, він сказав: «Досить скандалити, тому що я в 19:00 год приступаю до роботи, а в 17:00 год я виходжу на роботу». Батько взагалі мовчав, сказав лише одну фразу: «Ладно, досить, іди лягай спати». Після цього він зайшов у свою кімнату, випив ліки і ліг спати. Проснувся, тому що його розбудив працівник поліції десь в 14:30 год чи в 15:00 год.

Коли він прийшов у квартиру, то закрив двері, чи був у квартирі брат він не знає, бачив лише батьків. Брат живе у другій кімнаті зліва, це єдина кімната, яка закривається на замок. До того як він пішов спати він удари батькові не наносив, у його присутності батькові ударів також ніхто не наносив. Коли він зайшов у його кімнату, то бачив що він сидів блідий, ніяких ушкоджень, слідів ударів та крові на ньому, на лиці, не було. 30.03.2023 він не вимагав у батька переоформлення частини квартири на нього. Він не знає, хто наносив батькові удари, на його думку батькові міг завдати тілесних ушкоджень будь-хто, він не знає хто був у квартирі.

Він не знає де батько дівся з квартири 30.03.2023. Тільки у відділенні поліції йому сказали що батько побитий знаходиться в лікарні, тому що він думав, що їде по події, яка відбувалася 20-21 числа. За період з 30.03.2023 по 06.04.2023, до моменту ув`язнення, він двічі приїжджав у лікарню до батька. Фінансово батькові не допомагав на лікування, тому що у нього залишалося 700 чи 800 грн, а заробітна плата прийшла не 05.04.2023, а 06.04.2023 З 30 на 31 березня він ночував у готелі, тому що поліція сказала, що не потрібно влаштовувати скандалів.

Вказує на те, що 05.04.2023 він був затриманий, поліцейські майже 3 години його возили по місту, півтори години він просидів у машині під прокуратурою. Під психологічним впливом поліцейські заводячи і виводячи з машини, погрожували, що прокурор дав дозвіл його бити. Потім, вивівши його з машини, ввімкнувши ліхтарики, вручили йому підозру. Він вимагав захисника, на що вони сказали що він йому не потрібен, що вони не можуть його надати, тому що вже пізно і адвокати сплять. 30.03.2023 у відділенні поліції його допитували з 15:40 год до початку 20:00 год, по черзі заходили різні працівники поліції, били в груди та по ногах. Захисник при допиті не був присутній. До ДБР з приводу проведення неправомірних дій щодо нього не звертався.

Напередодні, 29.03.2023, він прийшов додому близько 21:00 год., поїв, поспав годину чи півтори і далі не спав всю ніч, для того щоб поспати вдень, тому що йому потрібно було працювати в нічну зміну. Близько 07:00 год чи 06:50 год він вийшов з дому, пройшовся і повернувся додому 30.03.2023 о 09:00 год ранку. 29.03.2023 зайшовши в квартиру, він побачив біля туалету стоїть зігнута мати, намагається кудись іти, коли він звернувся до неї в чому справа, вона підняла голову і він побачив у неї на обличчі два синці, під обома очима. Мати була сильно п`яна, вона не могла навіть стояти. На його запитання, що трапилося, вона не могла навіть відповісти. Потім пішла до своєї кімнати. У них у квартирі 4 кімнати, кожен проживає у своїй кімнаті.

У нього були добрі відносини з батьком, він йому позичав гроші на лікування, до заробітної плати. Мати скандальна людина. У нього з нею нормальні відносини, але вона може зайти і розбудити посеред ночі, і сказати що її не інтересує, що йому на роботу. Відносини із братом у нього нормальні, якщо він не у стані сп`яніння, тому що він вживає алкоголь і може ще щось. А коли він починає захищатися за батька і за матір, то ці відносини напружуються. Наприклад, 20.03.2023 у брата було день народження, прийшовши в квартиру близько 09:00 год, він почав щось вимагати, сваритися з батьком і з матір`ю, потім просити 60 грн на проїзд. Він зайшов до нього в кімнату, сказав, що треба 60 грн, він брату відповів, що у нього немає. В результаті брат взяв на кухні вилку і поштрикав його в пах та в руку. 21.03.2023 його мати покликала, стала кричати, бо брат ударив батька. Вертаючись у кімнату, брат ззаду збив його з ніг на диван, сів зверху і видушував очі. Він його скинув з дивана, натомість він побіг на кухню, взяв ножа чи вилку, прибіг в кімнату і почав його колоти. Він сам в поліцію не звертався, сказав метері щоб вона викликала. Приїхала поліція і швидка допомога, поліція у нього навіть не запитала, що відбувалося. Брата забрали в лікарню, звідки він 25 чи 26 числа втік, поліція провела його додому, віддала матері в руки. Зазначає, що фіксованих може бути десятки викликів до поліції, а нефіксованих багато. Коли він хоче викликати поліцію, то мати підходить каже: "Не потрібно, його ж заарештують, не телефонуй, я тебе благаю".

20.01.2023, повернувшись додому з лікарні, мати і батько йому розповіли, що брат ОСОБА_9 сильно побив батька. 14 чи 15 грудня, прийшовши додому, йому батько розказував, а потім прийшла мати і окремо на кухні розказувала, що ОСОБА_9 побив батька. Батько сильно скаржився на головні болі, просив у нього знеболюючі. Батько при ньому запитував ОСОБА_9 : «За що мене побив по голові так сильно?». Той казав: «Не знаю».

13, 14 числа батько його покликав, він зрозумів що його побив брат, він йому при матері говорив, що залишає йому 1/2 частини квартири і перед цим була така ж сама розмова.

Свою 1/4 частину квартири він переоформив на батька, тому що його про це просила мати, щоб їй було спокійніше.Після повернення з м. Дніпродзержинська, де він працював, він проживав у своєї сестри у с. Шкарівка, але мати наполягала на тому, щоб він жив у них в квартирі. У нього був борг за кредитом 1 тис гривень, банк до суду з приводу заборгованості не звертався, і до нього не звертався, але зверталися якісь незрозумілі люди, телефонували або надсилали листи на квартиру. Мати весь час, близько пів року говорила що у них можуть забрати квартиру, що їй телефонують і кажуть на рахунок кредиту, також сусіди/знайомі наговорили, що у неї відберуть квартиру і продадуть. Він розумів, що квартири ніхто не забере, але був скандал, його це не влаштовувало і він переоформив частину квартири на батька. Це був 2007 рік.

Він довго думав, з приводу показань свої матері проти нього і вважає, що в цій ситуації або мати покриває брата, або брат покриває матір. На його думку, трохи на голву матері впливає інсульт, але хтось когось тут покриває. Вважає, що мати з братом змовилися проти нього, тому що він нелюбимий син. Спочатку розмови з матір`ю він сказав, що якщо щось станеться з батьком, буде винувата вона. Взагалі, коли п`янка, він завжди виливає горілку, а вона викликає поліцію, тому що вона знає, що поліція просить його залишити квартиру і він не з`являється дома 5- 8 днів. Весь цей час їм спокійно живеться. Брат також дає неправдиві покази щодо нього, тому що у нього було велике бажання продати квартиру і наполягав, щоб він його підтримав у цьому, але він відмовив йому.

Показання обвинуваченого є допустимим джерелом доказів, оскільки отримані безпосередньо судом за процедурою згідно з положеннями ст. 351 КПК України. Суд указані пояснення обвинуваченого сприймає, як такі що заслуговують на увагу, однак не беззаперечні за своєю суттю в цілому, оскільки такі повністю спростовуються дослідженими судом, наведеними нижче доказами.

Попри невизнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 121 КК України, його вина доводиться дослідженими судом доказами, зокрема, показаннями потерпілої та свідка.

Потерпіла ОСОБА_10 , будучи допитаною в судовому засіданні та попередженою про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, показала, що обвинувачений ОСОБА_3 її син, а покійний ОСОБА_7 це її чоловік. 30.03.2023 вона була у кімнаті свого чоловіка ОСОБА_7 , коли додому прийшов у гарно нетверезому стані їх син ОСОБА_3 . Чоловік був не ходячий, пересувався з тростиною, по стіні, дуже помаленьку до туалету. Раніше він міг дійти до кухні, а потім не зміг і вона стала заносити їжу в кімнату. Чоловік сидів на дивані, вона була поруч біля нього. У той день син ОСОБА_3 у кімнаті батька вдарив його рукою разів три в голову, чи долонею чи кулаком не пам`ятає. Скільки точно було нанесено ударів в голову не пам`ятає. Вона стала захищати батька рукою і у неї були синці на руках. ОСОБА_11 сказав, щоб зробили документи на його частину, поки він прийде з роботи. Він казав, щоб терміново оформили на нього частку, в противному разі прийде з роботи з нічної зміни і він їх обох повбиває. Він вимагав, щоб батько саме до ранку переоформив назад на нього 1/4 частину квартири. Під час цієї сварки він бив батька. Після цього ОСОБА_11 пішов і ліг спати. Не відразу після закінчення бійки, а через пів години чи більше вона сама викликала швидку допомогу, а вони повідомили поліцію. Викликала швидку, тому що у батька відказали руки, ноги, мова, він впав у кому. ШМД приїхала через пів години. У той же день її чоловіка ОСОБА_7 було госпіталізовано до лікарні.

До 30.03.2023 ОСОБА_11 ніколи не бив батька. Стверджує, що 30.03.2023 крім ОСОБА_11 батька ніхто не бив. Клянеться у тому, що її інший син ОСОБА_9 , батька тоді не бив, він до нього не заходив. Вона свого чоловіка також не била. За день, за місяць до цього дня, батька ніхто не бив. До цієї події вона на батькові не бачила ніяких тілесних ушкоджень. У неї, батька та двох синів було по 1/4 квартири. У квартирі 4 кімнати і всі закриваються, під час цих подій ніхто не ходив по квартирі, чи був у квартирі син ОСОБА_9 не може сказати. Може і був у своїй кімнаті. Він як тверезий, то зовсім не виходить із свої кімнати. Повідомила, що ОСОБА_9 колись бив один раз батька, а чи бив він його за місяць до події не пам`ятає. ОСОБА_9 ніяких претензій до батька не мав, відносини у нього з батьком були нормальними, а ОСОБА_11 постійно, як тільки вип`є, вимагав у батька частку на квартиру. Це лунало не часто, декілька разів. Він випивав не так часто як ОСОБА_9 . Батько казав, щоб він оформляв, сходив до нотаріуса, а він гроші дасть. ОСОБА_9 більш знервованіший на обліку у психіатра стояв, а ОСОБА_11 був завжди спокійний. ОСОБА_11 3-4 ножових удари наніс ОСОБА_9 , а він йому все пробачив.

Через декілька днів після події з нею проводився слідчий експеримент із застосуванням відеозйомки. На слідчому експерименті вона все правдиво розказувала. Ще коли чоловік був живий, у неї стався інсульт, тому вона не все може пам`ятати.

Батько не ходив по квартирі взагалі. Він лише дуже повільно доходив до туалету «по -великому», якщо нікого не було дома, а взагалі до туалету вона його супроводжувала. «По-маленькому» батько ходив на відро. В той день не було такого, що він ішов до туалету і падав. Від ударів, які наносив син ОСОБА_11 , батько з дивану на підлогу не падав, а падав на диван на спину, але головою до стіни не вдарявся, тому що не діставав, диван був розкладений. Після бійки чоловік уже не говорив. Він лежав на боку, а як швидка приїхала, то він клубочком на дивані лежав.

На запитання обвинуваченого відповіла, що не пам`ятає, чи в березні, до 30 числа обвинувачений просив її викликати для батька швидку допомогу, не пам`ятає чи батько просив у нього знеболюючі. Чи до 30 березня син ОСОБА_9 наносив батьку тілесні ушкодження не пам`ятає. Стверджує, що обвинувачений постійно говорить неправду, вона йому не вірить. Вона не знає чи обвинувачений купував ліки для батька. Коли вона його попросила купити, то давала гроші і він купував. 20.03.3023, на день народження брата ОСОБА_9 , не пам`ятає чи кликала вона обвинуваченого на допомогу, через те, що брат ОСОБА_9 побив батька. Вона не знає коли, але ходила до сімейного лікаря, тому що батько не міг встати. Не пам`ятає, щоб у середині березня, вона давала обвинуваченому пакет з грошима. Вона не чула такого, що батько покликав обвинуваченого у кімнату, щоб переоформити на нього 2/3 квартири. Вона боїться сина ОСОБА_9 , особливо як обвинуваченого дома немає, тому що він як вип`є, у нього з головою не в порядку.

У судовому засіданні після допиту обвинуваченого повідомила, що він говорить неправду. 30.03.2023 саме він побив батька і удари приходилися їй по руках, коли вона батька захищала, у неї руки були сині. У смерті її чоловіка звинувачує свого старшого сина ОСОБА_11 . Після побиття ним батька, той відразу впав у кому. Вона говорить правду.

У судових дебатах при визначенні міри покарання поклалася на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_12 , будучи допитаним в судовому засіданні, та попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, показав, що обвинувачений є його рідним братом, а потерпіла є його матір`ю. У 2023 році, число і місяць він не пам`ятає, десь в обід, часу не пам`ятає, він чув як у квартиру АДРЕСА_2 зайшов брат. До того як ОСОБА_11 прийшов, у квартирі була тиша, він дивився телевізор у своїй кімнаті, батько з матір`ю в кімнаті також дивилися телевізор. Відразу як ОСОБА_11 прийшов, то почалися крики і сварка. Він чув що ОСОБА_11 був п`яний, що він сварився з батьками. Спочатку чув сварку з матір`ю у коридорі, а потім, він так зрозумів, сварка перемістилася до батька в кімнату. ОСОБА_11 кричав, вимагав щоб частку квартири переоформили на нього, яку він раніше переоформив на батька, ображав, виражався нецензурною лексикою. У момент цієї сварки він чув тупі звуки, стуки, удари, таких ударів він чув десь від 6 до 10. Конфлікт тривав близько години. Чув, що мати кричала до ОСОБА_11 «заспокойся», «не зачіпай», криків «не бий» не чув. В основному вся сварка лунала із батькової кімнати. Батько був не ходячий, міг тільки сісти на ліжку. За 4 дні до цього брат його підрізав, наніс 4 ножових удари: в пах, під пахву і по руках, тому викликали швидку. Через це він боявся вийти з кімнати. У своїй кімнаті він ввімкнув навушники. Потім коли настала тиша, він одягнувся і вийшов з квартири, щоб ОСОБА_11 до нього не чіплявся і нічого йому не заподіяв. Чи був хтось дома, коли він виходив, не знає, усі кімнати були закриті, він тихенько вийшов, щоб його не побачили. Перед цим він не чув чи вхідні двері відкривалися чи закривалися. Повернувся, коли поліцейські були біля під`їзду, у квартирі їх уже не було. Швидкої допомоги він не бачив. Він зайшов у квартиру, де була матір, брата не було, чи був батько він не знає, до нього в кімнату він не заходив. Мати говорила, що приїжджала поліція по виклику, що ОСОБА_11 так побив батька, що навіть зуби валялися на підлозі. Пізніше мати сказала, що батька забрала швидка, а ОСОБА_11 забрала поліція. Батько 8 днів був у комі в БМЛ № 2. Він на 2-й чи на 3-й день до нього навідувався. Потім батько помер. Дату смерті батька він не пам`ятає. Мати сказала, що батько помер від зупинки серця, а чому серце зупинилося не знає, це важкі теми для нього, тому він не розпитував. В той день він був тверезий, не вживав алкогольні напої, і навіть з дому не виходив.

При житті батька він його ніколи не бив. Мати батька не била, він також не бачив, щоб ОСОБА_11 бив його, але вони постійно сварилися за квартиру та через те, що йому потрібно однокімнатну квартиру, що він хоче жити окремо. ОСОБА_11 вимагав у батька переоформити на нього ту частку квартири, яку він раніше на нього переписав. Квартиру переоформив на батька, тому що у нього був кредит і щоб кредитори її не забрали. Був випадок коли він особисто бив матір, це було зафіксовано.

Зазначає, що у нього немає неприязних відносин із обвинуваченим, підстав його обмовляти у нього немає, він навіть його пробачив за той вчинок, що він його підрізав.

На запитання обвинуваченого відповів, що він проснувся в цей день зранку. Коли він проснувся, то ОСОБА_11 уже був у квартирі. Що відбувалося 20.03.2023 він не пам`ятає. 21 березня вони з братом сварилися, билися, але він його не душив. 20.03.2023 він не розповідав братові, що хоче продати квартиру і щоб він поговорив з матір`ю щодо її продажу; не говорив, що хоче купити двокімнатну квартиру і просив матір їхню продати.

Суд зазначає, що показання потерпілої та свідка, здобуті у визначений КПК процесуальний спосіб, є послідовними та логічними, повністю узгоджуються між собою та дослідженими письмовими доказам, а тому визнаються судом допустимими, належними та достовірними, оскільки підстав не довіряти йому в процесі судового розгляду судом не встановлено.

Окрім показань потерпілої та свідка, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 та ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується дослідженими судом письмовими доказами.

Так, відповідно до рапорту помічника чергового Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області від 30.03.2023 (а.с. 119 т. 1). о 12:06 год отримано заяву від ОСОБА_13 (з органів охорони здоров`я), який повідомив, що 30.03.2023 о 12:05 год. за адресою: АДРЕСА_1 , потерпілий ОСОБА_7 , 79 років, синці на обличчі, травма голови, вчора чи сьогодні вранці побив син.

З рапорту вбачається, що після отримання виклику на місце події прибули поліцейські БПП у м. Біла Церква УПП в Київській області ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , де виявили заявницю ОСОБА_8 , яка повідомила, що її син ОСОБА_3 прийшов 30.03.2023 близько 10:00 год ранку та вдарив декілька разів заявницю, після чого почав наносити удари кулаками по всьому тілу своєму лежачому батькові ОСОБА_7 . Заявниця викликала ШМД, які оглянувши потерпілого встановили попередній діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, травматична екстракція зубів, забійні гематоми тулуба, госпіталізували до БМЛ №2. На місце події викликано СОГ Білоцерківського РУП.

Із електронного рапорту помічника чергового Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області від 30.03.2023 (а.с. 120 т.1) вбачається, що від заявника Махливець (з органів охорони здоров`я) отримано інформацію про те, що 30.03.2023 о 13:22 год в АДРЕСА_3 , привезли на приймальне відділення громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , побив син, діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, травматична екстракція зуба, множинні гематоми тулуба, чи був нп невідомо, проходить обстеження.

Із електронного рапорту помічника чергового Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_16 від 30.03.2023 (а.с.121 т.1) вбачається, що від заявника ОСОБА_17 (з органів охорони здоров`я) отримано інформацію про те, що 30.03.2023 о 13:58 год, за адресою: АДРЕСА_4 , для фіксації екстренна. Потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , побив син ОСОБА_3 , доставлений в міську лікарню № 2 по вул. Семашко, 9, діагноз: ЗЧМТ, струс під питанням, травматична екстракція зуба, множинні гематоми тулуба.

Отже, вказаними рапортами зафіксовано повідомлення працівників медичних закладів про те, що дружина потерпілого ОСОБА_8 30.03.2023 о 12:05 год здійснила виклик швидкої медичної допомоги у зв`язку з побиттям її чоловіка ОСОБА_7 .. Поліцейським, які прибули на виклик повідомила, що тілесні ушкодження ОСОБА_7 наніс син ОСОБА_3 .

Із копії супровідного листка № 25 та талону до нього (а.с 134-135 т. 1), виданих КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на ім`я ОСОБА_7 вбачається, що 30.03.2023 о 13:15 год у приймальне відділення міської лікарні № 2 на ношах був доставлений ОСОБА_7 за викликом № 393 прийнятим о 12:04 год. За даними, отриманими від дружини побив син близько об 11:00 год 30.03.2023. Попередній діагноз ШМД: ЗЧМТ, струс головного мозку, травматична екстракція зуба, множинні гематоми тулуба.

З протоколу огляду місяця події з фототаблицею (а.с. 122-131 т.1), складеного 30.03.2023 з 18:11 год по 19:01 год вбачається, що огляд квартири АДРЕСА_2 був проведений слідчим СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_18 , у присутності двох понятих та власника (користувача) квартири ОСОБА_12 . Квартира розташована на 8 поверсі будинку у 8 під`їзді. Огляд квартири проведено із добровільної згоди власника ОСОБА_12 . В результаті огляду було оглянуто кухню та чотири кімнати квартири, обстановка у яких не була порушена. У кімнаті №1 зі слів ОСОБА_12 проживає його батько ОСОБА_7 . В ході огляду нічого виявлено та вилучено не було. Огляд проводився в денну пору доби, при штучному освітленні. Зауважень до протоколу не надходило.

Так, дослідивши в судовому засіданні вказаний протокол огляду місця події від 30.03.2023 судом встановлено, що відсутні підстави для висновків про недотримання органом досудового розслідування вимог статей 233, 234, 237 КПК України.

За ч. 3 ст. 214 КПК огляд місця події може проводитися до внесення відомостей до ЄРДР і вимагає негайного внесення відомостей до ЄРДР після його завершення (Постанова Верховного Суду № 743/569/20). За наявності ознак, передбачених ст. 233 КПК стосовно огляду житла чи іншого володіння особи, необхідно дотримуватися як певних правил, передбачених ст.ст. 233, 234, 237 КПК, так і підстав, визначених зазначеними статтями, що за відсутності добровільної згоди володільця до внесення відомостей до ЄРДР неможливо.

Огляд місця події це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію речових доказів, з`ясування характеру події та інших обставин, що підлягають доказуванню. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

Судом з досліджених вище доказів встановлено, що підставою для проведення огляду місця події стало повідомлення на лінію «102» про нанесення ОСОБА_3 батьку ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. З метою перевірки вказаної інформації та з`ясування події, що відбулася, було здійснено огляд квартири за добровільної згоди одного із її співвласників ОСОБА_12 . Отже, зазначена слідча дія була невідкладною, здійснювалася з метою перевірки отриманої інформації та не потребувала попереднього дозволу суду.

За таких обставин у даному випадку огляду квартири не притаманні ознаки примусової слідчої дії, що порушує недоторканність житла особи, а тому він не потребував одержання ухвали слідчого судді стосовно його проведення.

Зазначений доказ підтверджує місце вчинення злочину, яке мало місце в квартирі розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , що також знайшло своє підтвердження в судовому засіданні при допиті потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_19 .

Із довідки КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» від 04.03.2023 № 03-05/560 (а.с 13 т. 3), виданої на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що він знаходиться у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії з 30.03.2023 по теперішній час. Основний діагноз: важка черепно-мозкова травма, забій головного мозку важкого ступеню із здавленням гострої субдуральної гематоми зліва, перелом кісток носа без зміщення. Довідка видана на підставі медичних документів: історії хвороби № 3620.

Відповідно до відбитку штампу, довідка надійшла до Білоцерківського РУП 05.05.2023 № 11351.

Суд погоджується з доводами сторони обвинувачення в тому, що у довідці допущено технічні помилки щодо дати її видачі та дати отримання її Білоцерківським РУП. Датою видачі довідки суд вважає 04.04.2023, а не 04.03.2023, а датою отримання довідки Білоцерківським РУП - 05.04.2023.

Суд зазначає, що окремі недоліки у процесуальному оформленні певних документів (поодинокі технічні помилки, описки у цифрах), не впливають загалом на справедливість кримінального провадження, оскільки конституційні права обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування не були порушені, перешкод у реалізації їх процесуальних прав не чинилося.

Так, із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 14 т.3) вбачається, що 05.04.2023 о 08:49 год саме на підставі довідки Білоцерківської міської лікарні № 2 № 03-05/560, яка надійшла до Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області 05.04.2023 були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України номер провадження 0001611.

Суд звертає увагу на те, що внесення відомостей до ЄРДР відбулося 05.04.2023, тобто через 5 днів після проведення огляду місця події, а не негайно після його завершення.

Так, правилами ч. 1 ст. 214 КПК для слідчого, дізнавача, прокурора передбачено імперативний обов`язок невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Водночас процесуальні строки поділяються на строки реалізації права та строки виконання обов`язку. Їх недотримання спричиняє різні правові наслідки. Закінчення строків реалізації права призводить до втрати можливості з боку носія цього права ним скористатися.

Натомість закінчення строку виконання обов`язку не спричиняє його припинення. Обов`язкова дія повинна бути виконана і після закінчення строку, крім випадків, коли виконання обов`язку призведе до порушення процесуальних прав учасників провадження (наприклад, постанови ККС ВС від 08.04.2020 у справі №263/15845/2019, від 27.10.2021 року у справі №712/2374/18).

Отже, органом досудового розслідування хоча й було допущено порушення правил КПК під час внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення, однак це порушення не є істотним і не створює передумов для визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 30.03.2023.

Відповідно до постанови слідчого про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення від 05.04.2023 (а.с 15 т. 3) у кримінальному провадженні № 0001611 від 05.04.2023 склад кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України перекваліфіковано на ч. 4 ст. 189 КК України у зв`язку з чим внесені зміни до ЄРДР (а.с. 17 т. 3).

Згідно з протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 (а.с.136-138 т.1), остання розповіла та продемонструвала обставини, які мали місце 30.03.2023 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відеозапис зазначеної процесуальної дії був досліджений у судовому засіданні. На відеозаписі зафіксовано, що свідок ОСОБА_8 повідомила, що вона після інсульту і не може пригадати подробиць, але ОСОБА_3 сильно бив ОСОБА_7 . Показала кімнату, в якій це відбувалося. Повідомила та показала, місце на дивані, де сидів чоловік, а вона біля нього. Зазначила, що син ОСОБА_11 був сильно п`яний, забігав в кімнату, наносив удари і вибігав з кімнати. Він бив батька по голові і в груди, бив з усієї сили, так було 20 або й 30 хвилин і при цьому ображав. Син ОСОБА_11 лівша. Він стояв над батьком і вимагав, щоб той повернув йому його 1/4 частину квартири, яку він раніше подарував батькові, тому що він комусь програв/заборгував гроші, а від неї він вимагав гроші на операцію. Батько взагалі лежача людина, він говорив, що переоформить, коли у нього будуть гроші, бо зараз немає грошей, а ОСОБА_11 щоб шукав нотаріуса, робив документи і він віддасть його долю. Під час нанесення тілесних ушкоджень чоловік схилився і сидів, у положенні лежачи ОСОБА_11 батька уже не бив. Показала, механізм нанесення ОСОБА_11 5 чи більше ударів у верхню частину голови чоловіка і в груди разів 3. Вказала, що спочатку по обличчі ОСОБА_11 батька не бив, а потім уже вдарив і вибив зуба, через що цілу ніч у лікарні у нього текла кров. Коли ОСОБА_11 бив батька, то вона кричала, щоб він його не бив, показала, як вона при цьому намагалася його захищати та повідомила, що у цей час удари приходилися її по руках. Показала тілесні ушкодження на своїй руці. Повідомила, що коли ОСОБА_11 заспокоївся, то чоловік похилився на бік, його почало трусити, було видно, що у нього інсульт. Коли він заспокоївся, то вона бистро викликала швидку допомогу, а ОСОБА_11 уже з кімнати не виходив. Швидка приїхала швидко. Зазначила, що пройшло пів години, як ОСОБА_11 цей конфлікт «заварив». Уточнила, що син бив чоловіка сильно і довго. Свідок показала у якій кімнаті знаходився її син ОСОБА_9 , і повідомила, що він усе чув, але він з кімнати не виходив та показала у яку кімнату пішов син ОСОБА_11 .

Згідно з протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 (а.с.139-141), останній повідомив та продемонстрував обставини, які мали місце 30.03.2023 близько 09:00 - 10:00 год у квартирі АДРЕСА_2 .

Відеозапис зазначеної процесуальної дії був досліджений у судовому засіданні. На відеозаписі зафіксовано, що свідок ОСОБА_12 показав кімнату у якій він знаходився коли 30.03.2023 близько 09:00-10:00 год додому прийшов його брат ОСОБА_3 . Показав батькову кімнату, у який в цей час знаходилися батьки. Батько не ходячий, а лежачий. Повідомив, що він у цей час у своїй кімнаті лежав на дивані дивився телевізор. ОСОБА_11 до нього в кімнату не заходив, кімната була зачинена. Його кімната завжди зачинена від усіх. Він чув, що ОСОБА_11 зайшов до батька в кімнату і почав до них кричати, що вони такі погані, батько повинен квартиру віддати, а мати разом з батьком повинні зробити йому операцію. Батько кричав, щоб він вийшов з кімнати. Після цього чув, що мати кричала: «не бий батька», «що ти робиш», «навіщо ти його вбиваєш». Під час криків чув глухі удари по меблях. Конфлікт продовжувався біля години-півтори. Потім все затихло, він почув стук дверей, подивився у вікно, побачив, що мати вийшла, після цього він вийшов з квартири, двері були відчинені.

Із копії договору дарування частини квартири (а.с.144 т.1) вбачається, що 31.01.2008 ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_7 прийняв у дар 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 .

Дослідженим договором підтверджуються показання обвинуваченого, потерпілої та свідка в тому, що вказаний факт дійсно мав місце і що законним власником квартири був ОСОБА_7 .

Із протоколу слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 (а.с.161-166 т.1), вбачається, що він розповів та продемонструвала обставини, які мали місце 30.03.2023 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відеозапис зазначеної процесуальної дії був досліджений у судовому засіданні. На відеозаписі зафіксовано, що підозрюваний ОСОБА_3 повідомив, що 30.03.2023 близько 09:00 год ранку він повернувся за своїм місцем проживання та відчинивши двері до квартири АДРЕСА_2 увійшов і почув, що з кімнати, де проживає батько лунають крики та сварка. Увійшовши до кімнати батька показав у якому положенні на дивані знаходився батько та у якому положенні по відношенню до нього стояла мати. Повідомив, що перед диваном стояли дві табуретки із посудом. Він запитав: «Що відбувається, знову п`єте?». Мати побачивши його, взяла з табуретки пляшку і заховала за диван та показав куди саме. Після цього він пішов до своєї кімнати спати. На батьку він не бачив ні тілесних ушкоджень, ні крові, бачив лише бліде обличчя, а у матері були синяки під очима. Потім показав свою кімнату, куди він пішов спати, як йому сказав батько. Через 2 хвилини він ліг спати. Після обіду у світлу пору доби, його розбудив працівник поліції, сказав, щоб він йшов з ним. Так як у нього був конфлікт з братом 20-21 березня, то він подумав, що з цього приводу. Була розмова з матір`ю, що брата немає дома. Коли він виходив з дому, то чув що мати була дома, батька не бачив і не чув. У батька дуже часто були тілесні ушкодження, які йому наносив брат. 30.03.2023 він батькові тілесних ушкоджень не наносив.

Жодних процесуальних порушень з боку слідчого не встановлено, протоколи слідчих експериментів складені відповідно до вимог ст. 104-106, 240 КПК України. Зауважень до слідчих експериментів від учасників слідчої дії не надходило.

Згідно даних висновку експерта № 66 від 07.04.2023, (а.с. 142-143 т.1) при судово-медичній експертизі ОСОБА_3 знайдені наступні ушкодження: садно на 4 пальці лівої кисті, ділянки епітелізації на лівій руці та ногах. Садно заподіяне тупим предметом. Ділянки епітелізації виникли внаслідок загоєння саден, які були заподіяні тупими предметами. Вказані ушкодження могли виникнути в строк та при обставинах указаних обстежуваним. Дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Локалізація та характер ушкоджень дають змогу вважати, що мало бути не менш ніж шість точок прикладення сили.

З мотивувальної частини висновку експерта вбачається, зі слів обстежуваного ОСОБА_3 21.03.2023 у власній квартирі брат ОСОБА_9 кухонною вилкою колов тіло.

Отже, вказаним висновком експерта підтверджуються показання обвинуваченого в тому, що 21.03.2023 у власній квартирі брат ОСОБА_9 кухонною вилкою колов його тіло. Тобто вказаний висновок експерта ні підтверджує, ні спростовує вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а лише підтверджує отримання обвинуваченим ОСОБА_3 тілесних ушкоджень 21.03.2023.

Із електронного рапорту помічника чергового Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області від 16.04.2023 (а.с. 145 т. 1) вбачається, що 16.04.2023 о 00:02 год отримано інформацію від заявника Липовий (з органів охорони здоров`я) про те, що 15.04.2023 о 23:59 год за адресою: АДРЕСА_3 , потерпілий ОСОБА_7 , діагноз: тяжка ЗЧМТ, забій головного мозку важкого ступеню, здавлення гострої субдуральної гематоми зліва. Пояснення: доставлений 30.03.2023, поліція на місці події була, також була операція, зі слів дружини побив син, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 22:05 год.

Отже, вказаним рапортом зафіксовано інформацію про настання смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 о 22:05 год.

ОСОБА_7 був ІНФОРМАЦІЯ_3 , народився в с. Ріжки Таращанського рану Київської області, місце реєстрації: АДРЕСА_5 , що підтверджується копією паспорта, виданого на його ім`я (а.с. 132-133 т.1).

Із протоколу огляду місяця події з фототаблицею (а.с.146-152 т.1), складеного 16.04.2023 з 00:44 год по 01:23 год вбачається, що об`єктом огляду є прохідна кімната у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії, що знаходиться на другому поверсі в КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2», що розташоване за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Семашка, 9. У цьому коридорі на металевому візку в положенні лежачи на спині знаходиться труп чоловічої статі, за документами ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Ліва та права кінцівка рук знаходиться на животі, ноги випрямлені прямо вздовж тіла, в ротовій порожнині знаходиться інтубаційна трубка, в носі знаходиться шлунковий зонд, праворуч під ключицею знаходиться підключичний катетер. На голові в скронопотиличній ділянці ліворуч наявний післяопераційний рубець. Крім цього на хребті наявний пролежень. На момент огляду труп одягнений у підгузок білого кольору.

За результатами огляду місця події виявлений труп ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , направлений до Білоцерківського відділення Київського обласного бюро судово-медичної експертизи для проведення судово-медичної експертизи та встановлення причини смерті.

Даним протоколом зафіксовано місце смерті ОСОБА_7 .

При дослідженні в судовому засіданні вказаного протоколу огляду місця події від 16.04.2023 судом встановлено, дотримання органом досудового розслідування вимог ст. 233, 234, 237 КПК України.

Згідно з висновком експерта № 407-179 від 23.05.2023 (а.с. 156-157 т.1), судово-медичним експертом Білоцерківського районного відділення КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_20 на підставі постанови слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_18 від 19.04.2024 проведено судово-медичну експертизу по факту смерті ОСОБА_7 , 1944 р.н,. за матеріалами досудового розслідування зареєстрованого в ЄРДР 05.04.2023 № 0001611. Слідчим на вирішення експертизи були поставленні запитання: Яка причина смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .? 2) Чи наявні на тілі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 тілесні ушкодження? Якщо є, то яка ступінь тяжкості та чи мають вони прямий причинний зв`язок з настанням смерті?

За підсумками експертизи:

1) При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_7 , 1944 р.н. знайдені наступні ушкодження: садно на голові; перелом кісток носа; крововилив у склеру лівого ока, травматичний субдуральний крововилив (об`ємом 150-160 см3 видалена 31 березня 2023 року); крововиливи у тканину головного мозку, переломи 5-6 ребер справа; садно на лівій гомілці.

2) Смерть гр. ОСОБА_7 , 1944 р.н., настала від внутрішньочерерпної травми котра проявилася травматичним субдуральним крововиливом (об`ємом 150-160 см3 видалена 31 березня 2023 року); крововиливами у тканину головного мозку.

На це вказують садно на голові; перелом кісток носа; травматична субдуральна гематома (об`ємом 150-160 см3 видалена 31 березня 2023 року); крововиливи у тканину головного мозку; крововилив у склеру лівого ока.

3) Знайдені при судово-медичному дослідженні трупа ушкодження на голові заподіяні тупими предметами, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які, згідно з пунктами 2.1.2. та 2.1.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ № 6 від 17 січня 1995 року є небезпечним для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

4) Знайденні при судово-медичному дослідженні трупа переломи 5, 6 ребер справа заподіяні тупими предметами, могли виникнути внаслідок реанімаційних заходів, мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості і прямого причинного зв`язку з настанням смерті не мають.

5) Садно на лівій гомілці заподіяне тупими предметами має ознаки легких тілесних ушкоджень і прямого причинного зв`язку з настанням смерті не мають.

Крім цього, в дослідницькій частині висновку експерта № 407-179 від 23.05.2023 наявне посилання на результати дослідження трупа ОСОБА_7 , 1944 р.н., що викладені у Висновку експертного дослідження № 179 від 18 квітня 2023 року, який також наданий стороною обвинувачення суду для дослідження та приєднання до судового провадження.

Із Висновку експертного дослідження від 18.04.-24.05.2023 (а.с. 153-155 т.1), який був проведений також судово-медичним експертом ОСОБА_20 вбачається, що при проведенні такого дослідження ним були взяті до уваги обставини справи, а саме те, що смерть ОСОБА_7 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 о 22:05 год. З медичної карти стаціонарного хворого № 3620 нейрохірургічного відділення КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» на ім`я ОСОБА_7 відомо, що він поступив 30.03.2023 о 13:15 год. Продуктивному контакту недоступний. Зі слів жінки та працівника карети швидкої медичної допомоги побитий сином. Загальний стан важкий. … Діагноз: тяжка закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку важкого ступеня важкості зі здавленням гострою субдуральною гематомою. Представлено висновок комп`ютерної томографії головного мозку від 30 березня 2023 року. Гострі двобічні субдуральні гематоми більше зліва. Контузійне вогнище паренхіми в тім`яній ділянці справа. Церебральна мікроангіопатія. Нейродегенеративні зміни. Також відмічаються численні переломи кісток носа без зміщення та викривлення носової перегородки. На гентгенограмі органів грудної клітини даних за пошкодження органів не виявлено. Висновок комп`ютерної томографії голови від 31 березня 2023 року: гостра лівобічна субдуральна гематома. Гостра ішемія в лобній ділянці та базальних ядрах справа. Церебральна мікроангіопатія. Нейродегенеративні зміни. 31 березня 2023 року оглянутий нейрохірургом. 31 березня 2023 року проведена операція. Видалення гострої субдуральної гематоми зліва. Субдурально виявлено гостру субдуральну гематому, яку в більшій мірі складають згортки, а в меншій мірі рідка частина. Видалено гематому умовним об`ємом близько 150-160 см3, видалено злуки субдуральних котрі ліквідовано. Головний мозок з обзнаки набряку, передає пульсацію, тверда мозкова оболонка зашита наглухо. Субдурально залишено дренажну трубку. Швина на рану. 31 березня 2023 року проведена операція: імплантація кісткового лоскуту під фасцію стегна 01-05 квітня 2023 року. Загальний стан важкий… Самостійне дихання відновлене. 15 квітня 2023 року о 20 годині 30 хвилин у хворого виникла раптова зупинка серцевої діяльності та дихання. Розпочатий комплекс серцево-легеневої реанімації. Реанімаційні заходи ефекту не дали. Констатовано біологічну смерть о 22 годині 05 хвилин. Діагноз заключний клінічний: тяжка закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку важкого ступеня із здавленням гострою субдуральною гематомою праворуч. Перелом кісток носа. Набряк, набухання головного мозку. Гіпостатична пневмонія. Результатів токсикологічного дослідження крові в історії хвороби немає.

При зовнішньому досліджені трупа експертом виявлено ушкодження: на волосистій частині голови лобній області у задньому відділі по центру садно довгастої форми розміром 4х3 см покрите коричневою кіркою, яка здіймається над рівнем шкіри, яка подекуди відсутня. На склері лівого ока у зовнішньому куті крововилив невизначеної форми розміром 1.2х0.5 см світло коричневого кольору. На передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки у середній третині садно довгастої форми розміром 4х2.5 см покрите коричневою кіркою, яка здіймається над рівнем шкіри, яка подекуди відсутня. Інших ушкоджень при зовнішньому дослідженні трупа не виявлено.

При проведенні експертного дослідження експертом було проведено внутрішнє дослідження трупа, враховано результати лабораторних досліджень, а саме судово-гістологічне дослідження (висновок № 396 отримано 18.05.2023), судово-імунологічне дослідження (висновок № 615 отримано 03.05.2023), висновок рентгенолога Київського обласного бюро судово-медичної експертизи від 04.05.2023 за № 284/4.

Експертом за результатами проведення експертного дослідження зроблені підсумки, які аналогічні підсумкам, що містяться у висновку експерта № 407-179 від 23.05.2023 та наведені судом вище.

Отже, висновком експерта № 407-179 від 23.05.2023 підтверджується прямий причинний зв`язок між отриманими тілесними ушкодженнями та настанням смерті ОСОБА_7 ..

Після отримання висновку експерта про причину смерті ОСОБА_7 25.05.2023 о 16:29:14 год до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002509 були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України (а.с. 23-24 т.3).

Отже судом встановлено, що кримінальне провадження за ч. 4 ст. 189 КК України було розпочато 05.04.2024, а кримінальне провадження за ч. 2 ст. 121 КК України 25.05.2023. Постановою прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області від 25.05.2023 (а.с. 25-26 т.3) матеріали досудових розслідувань № 0001611 від 05.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України та № 0002592 від 25.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, об`єднано в одне провадження і присвоєно № 0001611. Вказане підтверджується також витягом з ЄРДР (а.с. 117-118 т.1).

За клопотанням сторони обвинувачення, яке було підтримане стороною захисту, ухвалою суду від 17.04.2024 призначено судово-медичну експертизу, виконання якої було доручено експертам Білоцерківського районного відділення КЗ КОР «КОБ СМЕ».

Згідно із в исновком судово-медичного експерта № 346-179 від 29.04.2024 Білоцерківського районного відділення КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_20 (а.с. 82-84 т.2):

1) Характер, локалізація ушкоджень на голові, наявність реактивних змін в них, дані комп`ютерної томографії голови, дають змогу вважати, що черепно-мозкова травма, котра призвела до смерті потерпілого, заподіяна приблизно близько 15 днів до настання смерті потерпілого.

2) Характер та локалізація переломів ребер, наявність реактивних змін в них, дають можливість вважати, що вони були заподіяні незадовго до настання смерті ОСОБА_7 і могли виникнути під час реанімаційних заходів.

3) Характер садна на лівій гомілці вказує на те, що воно спричинене приблизно близько 15 днів до настання смерті потерпілого.

4) Не виключена можливість виникнення ушкоджень на голові у вигляді черепно-мозкової травми, котра призвела до смерті потерпілого, за обставин вказаних потерпілою ОСОБА_8 під час проведення з нею слідчого експерименту від 05.04.2023.

Садно на лівій гомілці не вкладається в механізм виникнення його за обставин, вказаних потерпілою ОСОБА_8 під час проведення із нею слідчого експерименту від 05.04.2023.

5) Переломи ребер не могли виникнути в строк, вказаний у протоколі проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_8 від 05.04.2023.

6) Будь-які тілесні на тілі ОСОБА_7 не могли виникнути за обставин, вказаних підозрюваним ОСОБА_3 під час проведення із ним слідчого експерименту від 20.06.2023.

7) Характер та локалізація ушкоджень на тілі потерпілого у вигляді садна на голові, перелому кісток носа, крововиливу у склеру лівого ока, травматичного субдурального крововиливу (об`ємом 150-160 см3 видалена 31 березня 2023 року); крововиливів у тканину головного мозку; переломів 5, 6 ребер справа; садна на лівій гомілці не вкладаються у механізм виникнення їх в результаті падіння потерпілого з ліжка, висотою близько 40 см, з положення сидячи чи лежачи та з положення стоячи.

8. Судово-медичних даних для відповіді на питання № 8 ухвали немає.

9. Відповідь на питання ухвали № 9 викладене у п.3 підсумків висновку експерта від 23.05.2023;

Для відповіді на частину питання № 9 ухвали «…іншими предметами?» потрібно конкретно вказати, гіпотетично якими предметами (тупими, гострими, рублячими, і т.д.) могли бути нанесенні тілесні ушкодження.

10. Усі тілесні ушкодження, крім переломів ребер, не могли виникнути в результаті лікувальних та реанімаційних заходів.

Згідно з ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Зазначені висновки експерта не викликають сумнівів щодо достовірності їх результатів, тому суд визнає їх належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено. Під час проведення експертиз були додержані всі вимоги закону, дотримані права учасників процесу, а висновки експерта достатньо мотивовані.

Проаналізувавши зміст висновків експерта та співставивши їх із фактичними даними, що містяться в інших доказах, суд дійшов обґрунтованого висновку про їх належність і допустимість та достовірність їх результатів.

Даючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченого, суд виходить з оцінки показань обвинуваченого в судовому засіданні у сукупності з вищевказаними дослідженими доказами з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

Обвинувачений своєї винуватості у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав повністю. Вказуючи, що він батька не бив, право на 1/4 частину квартири не вимагав. У той день мав з батьками розмову до 5 хвилин, висловлюючи своє незадоволенням тим, що побачив біля них пляшку з горілкою та зробив висновок, що вони знову влаштували п`янку. Він завжди виливає горілку, після чого мати викликає поліцію, тому що знає, що поліція просить його залишити квартиру і він не з`являтиметься дома 5- 8 днів, протягом яких їм спокійно живеться.

Хто міг вчинити по відношенню до батька злочини йому не відомо, тому що не знає хто в той день був у квартирі. Зазначає, що його брат ОСОБА_9 , раніше неодноразово бив батька, останній раз 21.03.2023. Вважає, що його мати, вказуючи на те, що саме він бив батька, обмовляє його, тому що він нелюбимий син, при цьому прикриває свого молодшого сина ОСОБА_9 . Окрім того, мати даючи покази проти нього перебуває під тиском свого сина, якого вона боїться, оскільки він неодноразово вчиняв психологічне та фізичне насильство стосовно неї та батька.

Судом досліджено надані стороною захисту копії постанов Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, якими брата обвинуваченого свідка ОСОБА_12 притягнуто адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, що на думку сторони захисту, підтверджує перебування потерпілої ОСОБА_8 під постійним фізичним і моральним впливом з його боку, у зв`язку з чим вона могла дати неправильну оцінку діям обвинуваченого і, побоюючись за своє здоров`я, могла дати невірні відомості стосовно вчинення даного кримінального правопорушення. Знаючи про це, свідок ОСОБА_21 міг увести суд в оману і дати покази, які б його вибілювали на фоні цієї обставини.

Так із постанови суду від 13.05.2022 (а.с. 45 т.2) вбачається, що провадження стосовно ОСОБА_12 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення 11.01.2022 психологічного насильства стосовно своєї матері ОСОБА_8 (вчинив сварку в ході якої виражався на її адресу нецензурною лайкою, ображав), закрито у зв`язку із закінченням строків для накладення адміністративного стягнення; із постанови суду від 10.03.2023 (а.с. 46-49 т. 2) вбачається, що ОСОБА_12 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення 26.01.2023 сварки з матір`ю ОСОБА_8 , під час якої він виражався в її сторону лайливими словами та погрожував фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру; із постанови суду від 17.12.2021 (а.с. 50 т. 2) вбачається, що ОСОБА_12 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за те, що 12.12.2021 він умисно вчинив сварку з своєю мамою ОСОБА_8 , в ході якої ображав її нецензурною лайкою, принижував та погрожував фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру; із постанови суду від 15.01.2020 (а.с. 51-53 т.2) слідує, що ОСОБА_12 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за те, що він 22.12.2019 умисно завдав ляпаси, штовхав свою матір ОСОБА_8 та батька ОСОБА_7 , чим вчинив фізичне насильство в сім`ї.

Отже, із досліджених доказів вбачається, що брат обвинуваченого - свідок ОСОБА_12 11.01.2022, 26.01.2023 та 12.12.2021 вчиняв домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до свої матері ОСОБА_8 , за що був притягнутий до адміністративної відповідальності; 22.12.2019 свідок ОСОБА_12 , тобто 5 років назад, вчинив домашнє насильства психологічного та фізичного характеру стосовно батька та матері, за що у січні 2021 року був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Надаючи оцінку показам потерпілої ОСОБА_8 за критерієм достовірності (відповідність інформації, отримуваної із доказу, дійсності) з урахуванням наданих стороною доказів, суд зазначає, що покази потерпілої суд мав можливість сприймати безпосередньо в судовому засіданні та спостерігати за її поведінкою, її емоційним станом. Суд вказує на те, що показання потерпілої є послідовними, логічними, незмінними протягом досудового розслідування та судового розгляду, їх правдивість та об`єктивність, не викликають сумнівів, оскільки ці докази узгоджуються сукупністю інших безпосередньо досліджених під час судового розгляду письмових доказів, щодо обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи: часу, місця, способу вчинення злочину та особи, яка його вчинила.

Судом встановлено, що наведені стороною захисту обставини мали місце, поряд з тим, жодним чином не викликають сумнівів у правдивості показань потерпілої. Так, потерпіла у своїх показах була щирою, впевнено і неодноразово під час судового розгляду вказувала на те, що саме обвинувачений вчинив сварку, під час якої вимагав у батька переоформити частину квартири, при цьому наніс йому руками в голову і тулуб удари, від яких батько впав у кому. Саме обвинуваченого звинувачує у смерті свого чоловіка. Запевняє, що ніхто крім обвинуваченого батькові тілесних ушкоджень 30.03.2023 не наносив. Такі її покази узгоджуються з іншими доказами, зокрема рапортом поліцейського з якого вбачається, що 30.03.2023 безпосередньо після вчинення злочинів, після приїзду на місце події працівників поліції потерпіла ОСОБА_8 повідомила, що син ОСОБА_3 побив батька; протоколом слідчого експерименту проведеного з потерпілою 05.04.2023, під час якого вона детально розповіла про обставини вчинення злочинів та продемострувала механізм нанесення ударів, вказала їх кількість та локалізацію. Вказала, що ОСОБА_11 бив батька сильно, з усієї сили і довго, при цьому вимагав переоформити частину квартири; показаннями свідка ОСОБА_12 в тому, що його брат ОСОБА_3 30.03.2023 прийшовши додому, влаштував сварку з батьками, під час якої вимагав у батька переоформлення частини квартири на його ім`я. При цьому чув звуки, схожі на удари в кількості від 6 до 10; протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 від 05.04.2023, під час якого він повідомив про ті ж самі обставини; висновками судово-медичних експертиз, які наведені вище.

Доводи сторони захисту про те, що потерпіла вказувала на те, що обвинувачений не бив батька в обличчя, тільки повідомляла, що бив у голову, у зв`язку з чим виникають сумніви щодо обставин отримання ним тілесного ушкодження у виді перелому кісток носа, які знаходяться у причинному зв`язку зі смертю, не заслуговують на увагу, оскільки під час слідчого експерименту, проведеного за участі потерпілого 05.04.2023, тобто через декілька днів після події, потерпіла повідомляла, що обвинувачений бив батька по голові, а потім чітко вказала на те, що вдарив в обличчя і вибив зуба. Суд звертає увагу, що під час допиту в судовому засіданні повідомляла про те, що обвинувачений бив батька в голову, тобто в частину тіла, на якій знаходиться обличчя.

З приводу цього, суд зазначає, що у судовому засіданні потерпіла вказала, що під час проведення слідчого експерименту з нею, вона правдиво повідомляла про всі обставини. Тому суд, враховуючи вік потерпілої (є особою похилого віку), її стан здоров`я (перенесла інсульт, періодично напружені стресові обстановки в сім`ї), вважає, що із плином часу, остання може помилятися у показах, зокрема в деталях. Допит потерпілої у суді здійснювався з приводу події, яка відбувалась майже рік назад, тому наявність певних розбіжностей, щодо вказаних обставин пояснюється об`єктивними особливостями пам`яті людини та її сприйняття тих чи інших життєвих подій. Загалом, розбіжності/неточночті між показаннями потерпілої наданих в судовому засіданні і при проведенні слідчого експерименту не є суттєвими, не мають своїм наслідком визнання недостовірними її показань в цілому, щодо основних фактів та обставин, які мають значення для цього кримінального провадження.

Покази потерпілої в цій частині узгоджуються з висновками експерта від 29.04.2023 № 346-179 від 29.04.2024 та № 407-179 від 23.05.2023 в тому, що не виключена можливість виникнення ушкоджень на голові у вигляді черепно-мозкової травми, котра призвела до смерті потерпілого, за обставин, вказаних потерпілою ОСОБА_8 ; смерть гр. ОСОБА_7 настала від внутрішньочерерпної травми, котра проявилася травматичним субдуральним крововиливом та крововиливами у тканину головного мозку. На це вказують садно на голові; перелом кісток носа; травматична субдуральна гематома (об`ємом 150-160 см3 видалена 31 березня 2023 року); крововиливи у тканину головного мозку; крововилив у склеру лівого ока.

Таким чином вказані показання потерпілої суд визнає належними, достовірними, оскільки, вони прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та отримані у порядку встановленому КПК України.

З приводу доводів обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що його брат свідок ОСОБА_12 також його обмовляє, тому що у нього було велике бажання продати квартиру, а тому наполягав, щоб він його підтримав у цьому, говорив з цього приводу з матір`ю, але він відмовив йому, тому вважає його заінтересованим, суд зазначає.

Вказані доводи обвинуваченого суд відхиляє, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та були спростовані показами свідка ОСОБА_12 , який на запитання обвинуваченого повідомив, що він не розповідав братові, що він хоче продати квартиру і щоб він поговорив з матір`ю щодо її продажу та не говорив, що хоче купити двокімнатну квартиру і просив матір продати їх квартиру. Потерпіла ОСОБА_8 з цього приводу повідомила, що обвинувачений говорить неправду.

Не приймаються до уваги доводи обвинуваченого в тому, що 20-21.03.2023 брат обвинуваченого - свідок ОСОБА_19 , наносив тілесні ушкодження батькові, оскільки суд зазначає, що вказані події не є предметом дослідження даного кримінального провадження та не мають до нього жодного відношення, адже із показів потерпілої, свідка встановлено, що ОСОБА_3 30.03.2023 побив батька, а з показів експерта та дослідженого висновку експерта № 346-179 від 29.04.2024 встановлено, що тілесні ушкодження на тілі потерпілого, які потягли його смерть, могли утворитися саме 30.03.2023.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_12 є рідними братами, які проживають в одній квартирі разом з батьками похилого віку та час від часу вживають алкоголь, ОСОБА_12 частіше. Між братами періодично виникають конфлікти (сварки/бійки), останній раз мав місце 21.03.2023, під час якого обвинувачений ОСОБА_3 наніс тілесні ушкодження брату ОСОБА_19 .. Зі слів обох братів в інший період часу відносини між ними нормальні. ОСОБА_12 під час допиту в судовому засіданні повідомив, що неприязних відносин до брата не має, пробачив його за те, що він його підрізав, підстав обмовляти брата у нього немає.

Таким чином, жодних сумнівів у правдивості показань свідка ОСОБА_12 в суду не виникло. Оскільки, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд установив, що його показання були послідовними, логічними, незмінними та такими, які не дають можливості тлумачити їх неоднозначно. Вони повністю узгоджуються між собою щодо обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та з іншими, наведеними вище, доказами у справі, зокрема показами потерпілої, протоколами проведення слідчого експерименту за його участю та за участю потерпілої та висновками експертиз.

В ході судового розгляду перевірені сумніви обвинуваченого щодо дати та обставин отримання потерпілим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, про які він стверджував у судових дебатах, а саме садно на голові батько отримав 13 чи 14 березня 2023 року, оскільки зі слів матері батька побив ОСОБА_9 палицею для ходьби, батько падав і отримав друге садно на нозі цією ж палицею. Зуби у батька були вибиті набагато раніше братом ОСОБА_9 .

Вказані доводи спростовуються показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_10 в тому, що саме обвинувачений ОСОБА_3 30.03.2023 прийшовши додому, вчинив сварку, під час якої наніс батькові удари руками по голові і тілу. Потерпіла запевнила, що крім ОСОБА_3 батька в той день ніхто не бив. До цього дня на батькові не було ніяких тілесних ушкоджень. Через пів години чи більше вона викликала швидку допомогу, яка приїхала через пів години. З матеріалів справи встановлено, що виклик на швидку медичну допомогу надійшов о 12:04 год, а госпіталізований ОСОБА_7 до лікарні був о 13:15 год.

Також доводи обвинуваченого спростовуються показаннями свідка ОСОБА_12 в тому, що 30.03.2023 ОСОБА_3 прийшов додому, вчинив з батьками сварку, в ході якої він чув глухі удари. Після цього батька госпіталізували, а мати розказувала, що батька побив ОСОБА_11 .

Крім того, сам обвинувачений і під час проведення з ним слідчого експерименту, і під час допиту в суді повідомив, що 30.03.2023, коли він зайшов у кімнату батька, то на ньому тілесних ушкоджень не було.

З огляду на зміст висновку судово-медичного експерта № 346-179 від 29.04.2024, характер, локалізація ушкоджень на голові, наявність реактивних змін в них, дані комп`ютерної томографії голови, дають змогу вважати, що черепно-мозкова травма, котра призвела до смерті потерпілого, заподіяна приблизно близько 15 днів до настання смерті потерпілого. Цим же висновком експерта було виключено можливість завдання потерпілому тілесних ушкоджень, які знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку зі смертю в результаті падіння потерпілого з ліжка, висотою близько 40 см, з положення сидячи чи лежачи та з положення стоячи. В ході допиту експерт уточнив висновок, у тому, що тілесні ушкодження на потерпілому, що призвели до смерті, могли утворитися 30.03.2023.

Вказаний висновок, підтримав в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_20 , який був попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та допитаний за ініціативою сторони захисту.

Так, судово-медичний експерт ОСОБА_20 на запитання обвинуваченого повідомив, що не виключається можливість утворення садна на лівій гомілці, яке згідно з п. 5 висновку експерта № 407-179 від 23.05.2023 заподіяне тупим предметом, внаслідок дії тростиною для пересування, яка є тупим предметом. Обидва тілесні ушкодження, які вказані у висновку №179 «зовнішнє дослідження» у вигляді садна довгастої форми розміром 4х3см у середній третині на волосистій частині голови лобній області у задньому відділі по центру та садно довгастої форми розміром 4х2.5см на передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки, були заподіяні тупими предметами. Конструктивні особливості предмету експерт визначити не може. Садно розміром 4х3 см може бути заподіяне рукою, кулаком або будь-яким іншим предметом. Садно - це пошкодження верхнього шару шкіри епідермісу до його сосочкового шару. Є певні терміни/етапи загоювання, є певні таблиці по яких експерт орієнтується. Будь-яким тупим предметом можна зняти епідерміс. Чим більший термін проходить від моменту заподіяння ушкодження до настання смерті відбувається певна реакція організму. Вона залежить від багатьох факторів. На руках людини, яка нанесла травму, зазначену у висновку експерта, не обов`язково залишаються сліди, оскільки можна бити через м`який предмет, можна бити рукою одягнену в інший предмет, бити ребром долоні, бити іншою частиною кисті, залежно де працювала людина, її шкіра може бути огрубівшою, тобто багато факторів на це впливає. Виявлена у потерпілого ОСОБА_7 травма вкладається у механізм її виникнення за обставин, на які вказала потерпіла. У п. 4 висновку № 346-179 від 29.04.2024 вказано: «не виключена можливість», це не є припущення. Він, як експерт, не виключає можливість. Відповіді зі сто відсотковою впевненістю експерт не може дати. При дослідженні він орієнтувався на дані рентгенологічних досліджень, на дані гістологічних досліджень, в результаті склалася певна картина, яка вкладається у терміни, які були зазначені. І травми і механізм виникнення також вкладається за тих обставин, які вказані в ухвалі. Це практично доказано дослідженнями.

За результатами допиту суд пересвідчився, що експерт, який надав висновок, розуміє наслідки надання ним завідомо недостовірного висновку. Судом було з`ясовано інші питання, що мають значення для оцінки достовірності експертного дослідження.

Зокрема. експерт під час допиту вказав на те, що не виключена можливість нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 30.03.2023, які призвели до його смерті при механізмі (удари по голові) при кількості і локалізації ударів по голові, які показувала потерпіла на слідчому експерименті 05.04.2024. Експерт не виключає можливість, що травма, яка призвела до смерті потерпілого, могла утворитися на тілі потерпілого 30.03.2023. Вказані тілесні ушкодження не могли виникнути 31.03.2023 з огляду на медичну документацію і всі дані, які в нього були, дані морфологічних змін, лейкоцитраних змін в ушкодженнях, вказують на те, що дане ушкодження було заподіяне за 15 діб до моменту смерті. Більш точно він вказати не може, тому що пройшов великий проміжок часу. Дані тілесні ушкодження також не могли виникнути 29.03.2023 о 19:00 год, тому що це не вкладається в клітинну реакцію, гістологічну картину. Враховуючи те, що біологічна смерть потерпілого настала на 16 добу, вказаний висновку експерта вираз «приблизно близько 15 діб до настання смерті», означає, що це може бути плюс-мінус день до і після. Але враховуючи дані стаціонарної картки про те, що потерпілий з 30.03.2023 перебував у лікарні, він уже мав описані тілесні ушкодження у медичній карті стаціонарного хворого, то тілесні ушкодження, що призвели до смерті не могли виникнути 31.03.2023.

Судом не беруться до уваги сумніви обвинуваченого щодо належності та достовірності висновків експерта у зв`язку з тим, що в експертному висновку не вказано всіх тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_7 , зокрема множинні гематоми, які були зафіксовані у рапорті поліцейського та талоні виклику ШМД та рубець на голові, оскільки експерт при допиті показав, що талон виклику швидкої медичної допомоги і вказаний у ньому попередній діагноз не має ніякого значення для експерта та не є обов`язковим документом для врахування при проведенні експертизи, оскільки там діагноз встановлюється попередній. Зазначені у рапорті поліцейського множині гематоми - це поняття загальне, вони також не беруться до уваги, оскільки експерт опирається лише на медичну документацію, тобто історію хвороби. Але в основному він приходить до свого висновку лише на основі розтину, морфологічної картини ушкоджень, а історія хвороби для нього допоміжна картина. У підсумках висновку експерта вказані всі травми, вони і описані, і розмежовані. Рубець на голові ним не зазначався, тому що це є наслідок операційного втручання, він його просто описує.

Доводи обвинуваченого про те, що потерпіла в судовому засіданні повідомляла, що батько падав при завантаженні його медиками і отримав перелом носа є голослівними, не беруться судом до уваги, оскільки вказане ним не відповідає дійсним обставинам, повідомленим потерпілою в судовому засіданні.

Так дійсно у талоні виклику швидкої медичної допомоги від 30.03.2023 не вказано діагнозу: перелом кісток носа. Поряд з тим, надалі, у висновку експертного дослідження від 18.04.-24.05.2023 (а.с. 153-155 т.1), у розділі «Обставини справи», зокрема з висновку комп`ютерної томографії головного мозку від 30.03.2023 міститься інформація: відмічаються численні переломи кісток носа без зміщення та викривлення носової перегородки. У розділі «Зовнішнє обстеження» міститься інформація: кістки носа незначно рухомі, спинка носа викривлена вліво.

Суд зазначає, що сама по собі відсутність у талоні виклику швидкої медичної допомоги, у якому вказується попередній діагноз і який експертом при проведенні експертного дослідження до уваги не приймається, інформації про перелом кісток носа у потерпілого ОСОБА_7 , не викликає розумного сумніву щодо належності та достовірності згаданих висновків судово медичного експерта про те, що перелом кісток носа міг виникнути при обставинах вказаних потерпілою під час слідчого експерименту.

Доводи обвинуваченого про те, що він лівша, а тілесне ушкодження, яке призвело до смерті батька вказане у висновку експерта нанасене у ліву частину, тобто правшою, не спростовують дослідженні докази, які прямо вказують на його винуватість.

Отже, дослідивши наведені вище докази, суд дійшов висновку, що прокурором повністю і беззаперечно доведено, що дійсно мало місце умисне заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, що потягло смерть останнього та що ОСОБА_7 отримав саме такі тілесні ушкодження, саме у такий час, спосіб та у місці, вказаному в обвинувальному акті. В ході судового розгляду справи з наданих сторонами провадження доказів не виникає жодних підстав вважати, що потерпілий отримав тілесні ушкодження в іншому місці чи в інший час ніж встановлені слідством або, що вони спричинені третіми особами.

Доводи обвинуваченого в тому, що йому не було забезпечено захисника при врученні повідомлення про підозру, чим порушено його право на захист, суд вважає безпідставними та їх відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного. Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру…

Прокурором було надано, а судом досліджено повідомлення про підозру, з якої вбачається, що 05.04.2023 о 18:10 год ОСОБА_3 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України (а.с. 18-20 т.3).

Цього ж дня, 05.04.2024 після вручення повідомлення про підозру, у вчиненні особливо тяжкого злочину, старшим слідчим Білоцерківського РУП ГУ на в Київській області ОСОБА_22 винесено постанову про залучення підозрюваному ОСОБА_3 захисника із Регіонального центру з надання безоплатної вторинного правової допомоги в Київській області (а.с. 21-22 т. 3).

Отже, з моменту набуття статусу підозрюваного в особливо тяжкому злочині ОСОБА_3 органом досудового розслідування на виконання вимог ст. 52 КПК України одразу було забезпечено участь захисника у кримінальному провадженні та в подальшому забезпечено обов`язкову участь захисника під час усіх слідчих дій, які проводились за участю підозрюваного з метою запобігання порушенню права останнього на захист. А саме: 25.05.2023 підозрюваному ОСОБА_3 у присутності його захисника адвоката ОСОБА_23 було вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри (а.с. 27-30 т.3) та 20.06.2023 проведено з ним слідчий експеримент (а.с.161-166 т.1).

Водночас суд зазначає, що вимогами ст. 276-278 КПК України не передбачена обов`язкова участь захисника при врученні повідомлення про підозру, крім того, таке повідомлення може бути вручене особі в спосіб, передбачений Кодексом для вручення повідомлень.

Щодо доводів обвинуваченого про застосування до нього під час досудового розслідування психологічного та фізичного тиску.

Обвинуваченим ОСОБА_3 у судовому засіданні було повідомлено про застосування до нього під час досудового розслідування психологічного тиску 05.04.2024 під час вручення підозри та фізичного тиску 30.03.2023 при допиті в приміщенні Білоцерківського РУП.

У зв`язку з цим прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області належним чином відреагував та 10.10.2024 ним були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000403, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. Підслідність кримінального провадження визначена за Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Києві (а.с.42-43 т. 3).

05.12.2024 та 08.01.2025 судом були направлені запити до Київської обласної прокуратури та ТУ ДБР, розташоване у м. Києві про стан досудового розслідування, з метою якнайшвидшого отримання належного процесуального рішення за наслідками проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

У матеріалах судової справи міститься повідомлення з Київської обласної прокуратури від 18.12.2024 (а.с. 68 т.3) про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі та процесуальні дії. Відповіді з ТУ ДБР судом не отримано.

Під час судового розгляду обвинувачений та його захисник наполягали на необхідності закінчувати з`ясування обставин справи без отримання результатів досудового розслідування за повідомленим обвинуваченим фактом застосування стосовно нього недозволених методів слідства, вказуючи при цьому, що не сподіваються на позитивний для них результат.

Прокурор також вказав на відсутність необхідності очікувати рішення за наслідками досудового розслідування.

Так, виходячи з положень ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі- Конвенція), за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства та дізнання, у поєднанні із загальним обов`язком держави за ст. 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування.

Суд зазначає, що доводи обвинуваченого про застосування недозволених методів досудового розслідування є необґрунтованими, оскільки він самостійно, після залучення йому захисника, не звертався з відповідними заявами щодо незаконних дій працівників поліції до органів прокуратури, а повідомив про це лише майже через рік, під час його допиту в судовому засіданні. До того, ж в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 протягом досудового розслідування та судового розгляду свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнавав. Жодного доказу у зв`язку із застосуванням до нього недозволених методів слідства під час досудового розслідування від обвинуваченого здобуто не було. Висновок суду про винуватість останнього ґрунтується виключно на сукупності інших доказів, зокрема показань потерпілої, свідка, висновків експерта тощо, а відтак підстав уважати, що було порушено право обвинуваченого не свідчити проти себе чи він оговорив себе під впливом недозволених методів досудового слідства, немає.

За викладеного вище, з врахуванням позиції сторін кримінального провадження, суд не має будь-яких підстав для очікування отримання результатів проведення відповідних перевірок. Суд зазначає, що відсутність проведення належної перевірки таких доводів шляхом офіційного розслідування у даному конкретному випадку не суперечить усталеній практиці Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях у контексті положень ст. 3 Конвенції неодноразово наголошував на необхідності проведення ефективного офіційного розслідування таких скарг особи та жодним чином не впливає на результати судового розгляду та справедливість процесу в цілому.

Суд у даному кримінальному провадженні відповів на всі суттєві аргументи сторони захисту. Інші аргументи захисту, не потребують детального аналізу та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні. При цьому суд виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти Українивід 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).

Перевіривши доводи обвинуваченого та зіставивши їх з іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд вважає що усі доводи обвинуваченого щодо невинуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 4 ст. 189 КК України, не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи.

Суд покази обвинуваченого ОСОБА_3 оцінює критично, вважає невизнання своєї вини є обраним ним способом захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєні злочини, тоді як його винуватість підтверджується сукупністю досліджених, узгоджених між собою та достатніх доказів.

Таким чином, суд, оцінюючи кожний доказ, що наявний у справі за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що зібрані у справі докази, на переконання суду є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності, належності та допустимості та у своїй сукупності в достатній мірі переконливо підтверджують фактичні обставини кримінального правопорушення, які викладені при формулюванні обвинувачення, та вказують на доведеність поза розумним сумніввом вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 4 ст. 189 КК України.

Сукупність обставин цієї справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом цього судового розгляду, крім того, що інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_3 злочини були ним вчинені і обвинувачений є винуватим у їх вчиненні.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При цьому аргументи сторони захисту про наявність підстав для виправдування обвинуваченого ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому суд не бере їх до уваги, як такі, що є безпідставними, надуманими та належно не обґрунтованими, оскільки вони спростовуються сукупністю раніше вказаних належних, допустимих та достовірних доказів, які є достатніми для доведення вини обвинуваченого.

Згідно зі ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав, надано не було. При цьому, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив сторонам кримінального провадження необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Мотиви призначення відповідного покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд враховує: вчинення кримінального правопорушення особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Поряд з тим, в судовому засіданні не знайшла своє підтвердження обтяжуюча покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставина: вчинення кримінального правопорушення з використанням умов воєнного стану, оскільки прокурором не доведено використання ОСОБА_3 умов воєнного стану саме під час вчинення обвинуваченим злочинів. Тому така із пред`явленого обвинувачення виключається.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалюється обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Із досліджених матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого судом встановлено та враховано при призначенні покарання вік обвинуваченого, стан здоров`я, спосіб життя, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 167-168 т.1), раніше не судимий (а.с. 169 т.1), має постійне місце реєстрації та проживання, проживав у квартирі з батьками похилого віку та братом зрілого віку, розлучений, утриманців не має, на момент затримання був працевлаштований, не перебуває на обліку в Білоцерківському районному відділі № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області (а.с. 170 т. 1), перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_5 як засуджений непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час (а.с. 171 т.1), відповідно до військового квитка є непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатний у воєнний час по гр. ІІ ст. 14 б розкладу хвороб ( наказ МО України 2008 р. № 402), підлягає переогляду 26.10.2026 (а.с. 255 т.1), медичну допомогу у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не отримує, за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався (а.с. 172 т.1), із витягу з бази АРМОР (а.с. 174-175 т.1), встановлено, що один раз 01.12.2022 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення у жовтні 2022 року домашнього насильства в сім`ї (не конкретизовано психологічне, фізичне чи економічне насильство та стосовно кого з членів сім`ї), 22.03.2023 за заявою ОСОБА_12 були внесені відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 125 КК України за фактом нанесення братом ОСОБА_3 21.03.2023 близько 10:00 год за адресою: АДРЕСА_1 , тілесного ушкодження (а.с. 176 т.1).

Із довідки № 134 від 04.03.2024 (а.с. 7-8 т.2), яка надійшла до суду на виконання ухвали суду від 20.02.2024, постановленої за клопотанням обвинуваченого, з Київської міської медичної частини філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області вбачається, що 05.07.2023 він був консультований лікарем-хірургом Київської міської медичної частини. Діагноз: ліпома м`яких тканин волосяної частини голови, що самостійно вскрилась. 29.02.2024 консультований лікарем-хірургом, дагноз: ліпома потиличної частини голови та шиї. Даних за гостру хірургічну паталогію не виявлено. Оперативне лікування в плановому порядку. Цього ж дня обстежений лабораторно, консультований лікарями терапевтом та невропатологом. Діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст., ризик 2. Ішемічна хвороба серця: дифузний кардіосклероз. СН 0. Дисциркуляторна енцефалопатія І-ІІ ст. на тлі гіпертонічної хвороби ІІ ст. остеохондроз дисків, спондильоз грудного відділу хребта та нижнього відділу поперекового відділу хребта. Стан здоров`я ОСОБА_3 на даний час розцінюється як стабільний, задовільний та відповідає перебігу наявних хронічних захворювань.

Надані стороною обвинувачення як характеризуючі дані копії протоколів стосовно ОСОБА_3 про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 КУпАП, 13.10.2023 стосовно матері ОСОБА_8 та 14.10.2023 стосовно батька ОСОБА_7 (а.с. 177-178) суд до уваги не приймає, оскільки останні є лише документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і є одними із джерел доказів, які мали були предметом оцінки суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №194 від 26.04.2023 ( а.с. 158-160 т.1) ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих йому дій страждав на емоційно нестабільний розлад особистості (F 60.3 за МХК-10). ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 в даний час страждає на емоційно нестабільний розлад особистості (F 60.3 за МХК-10). ОСОБА_3 в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих йому дій в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує. ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного ефекту та у будь-якому іншому вираженому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував. ОСОБА_3 може приймати участь у слідчих діях та постати перед судом.

Вказаним висновком судово-психіатричного експерта підтверджується те, що обвинувачений ОСОБА_3 є осудним, тобто таким, що під час вчинення кримінального правопорушення міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. (ч. 1 ст. 19 КК України).

Суд при призначенні покарання визначає тяжкість кримінальних правопорушень, враховуючи їх характер, обставини вчинення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак, поведінку особи до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України, згідно зі ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином проти власності, оскільки передбачає покарання від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів проти життя та здоров`я, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років.

Судом зважено на цінність суспільних відносин, проти яких було вчинено злочини, а саме було здійснено посягання на найвищу соціальну цінність, гарантовану Конституцією України - життя та здоров`я людини, пов`язане із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження потерпілому. Враховано тяжкість наслідків що настали у вигляді смерті людини, що має незворотний характер, а також спосіб вчинення злочину нанесення небезпечних для життя тілесних ушкоджень руками у життєво-важливий орган - голову та тулуб. Все це у сукупності свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого.

Також судом враховується поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 після вчинення злочинів, під час судового розгляду та його ставлення до вчиненого, а саме: не визнав винуватість, не усвідомив протиправність своїх дій та їх наслідків, не розкаявся, не жалкує про вчинені злочини, не критикує, тобто негативно не оцінює, вчинені кримінальні правопорушення та наслідки у вигляді смерті свого рідного батька похилого віку, жодного разу не висловлював жалю з приводу смерті свого батька, не намагався просити пробачення у матері (потерпілої), а навпаки допускав грубі та аргесивні висловлювання в її сторону, не демонстрував готовність понести заслужене покарання.

Також судом враховано позицію прокурора, який у судових дебатах просив призначити покарання за сукупністю злочинів у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна та позицію потерпілої, яка при визначенні міри покарання поклалася на розсуд суду.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним та іншими нових кримінальних правопорушень, йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі, у межах санкції ч. 2 ст. 212 та ч. 4 ст. 189 КК України у розмірі, наближеному до максимального, із визначенням остаточного покарання у порядку ст. 70 КК України.

Суд вважає, що таке покарання є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження нових злочинів, а також відповідатиме цілям та меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день, або за правилами передбаченими у частині першій цієї статті.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.04.2023 (а.с. 37-44 т.1) стосовно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Цією ж ухвалою ОСОБА_3 взято під варту в залі суду.

В судових дебатах прокурор просив продовжити раніше обраний стосовно ОСОБА_24 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються, серед іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, та враховуючи наявність встановлених ризиків, раніше застосований до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з дня оголошення вироку, зарахувавши в строк покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення за період з 06.04.2023 по 27.01.2025 включно з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Речові докази, процесуальні витрати у справі відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 121 КК України 9 років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 189 КК України 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 28.01.2025

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06.04.2023 по 27.01.2025 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, але не більше як на 60 днів, продовжити раніше обраний стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою.

Речові докази і процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя ОСОБА_25