Справа № 515/1714/24
Провадження № 1-кп/513/74/25
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 року Саратський районний суд Одеської області у складі головуючої судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Русавської Н.В., прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Лаврека В.В., захисника адвоката Дукіна С.В., обвинуваченого ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Сарата Одеської області кримінальне провадження за № 0001422 від 01.10.2024 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Весела Балка Татарбунарського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Постановою Саратського районного суду Одеської області від 08 липня 2024 року у справі № 515/208/24, провадження № 3/513/459/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн (сімнадцять тисяч гривень) на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

ОСОБА_1 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка набрала законної сили 19 липня 2024 року, так як був своєчасно і належним чином повідомлений про день та час проведення судового розгляду та 08 липня 2024 був ознайомлений із мірою покарання працівниками Саратського районного суду Одеської області.

У подальшому ОСОБА_1 , достовірно знаючи, що його позбавлено права керування транспортними засобами на строк один рік, умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування. їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч рішенню суду, 30 вересня 2024 року близько 04:02 год., рухаючись по вулиці Шевченко в селі Базар`янка. Білгород-Дністровського району Одеської області, керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки "ВАЗ 2101" з реєстраційним номером НОМЕР_1 , будучи позбавлений права керувати транспортними засобами, та був зупинений працівниками СРПП відділення поліції № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області за порушення вимог Закону України "Про правовий режим воєнного стану" та Розпорядження начальника Одеської обласної військової адміністрації, відповідно до яких заборонено перебування у період доби з 00:00 години до 05:00 годину ранку на вулицях та інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень, та в подальшому під час перевірки документів та бесіди з ОСОБА_1 встановлено порушення Правил дорожнього руху, а саме п. 2.1 а, 2.1 б, 15.9 ґ, 2.3 в, про що працівниками поліції складено відповідну постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі та протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння повторно протягом року.

Вищевказані дії ОСОБА_1 свідчать про умисне ухилення останнього від виконання вказаного судового рішення, що набрало законної сили.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 cт. 382 КК України, за ознаками: умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

07 листопада 2024 року між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Лаврека Василем Васильовичем та підозрюваним ОСОБА_1 за участі захисника - адвоката Дукіна Сергія Васильовича була укладена угода про визнання винуватості.

За змістом даної угоди підозрюваний ОСОБА_1 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні всіх обставин подій.

Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 382 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк згідно ч. 4 ст. 75 КК України.

У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням покласти на ОСОБА_1 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

В угоді зазначені наслідки її укладення та затвердження, встановлені статтею 473 КПК України, положення абзацу 1 і 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України, положення ч.4 ст.394 та ч.3 ст.424 КПК України та наслідки невиконання угоди, встановлені ст.476 КПК України.

Прокурор Лаврека В.В. у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому ОСОБА_1 узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_1 у підготовчому судовому засіданні беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, щиро розкаявся, просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд роз`яснив обвинуваченому положення ч.2 ст.473 КПК України, відповідно до яких наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу. Суд роз`яснив обвинуваченому наслідки невиконання угоди, передбачені ч.1 ст.476 КПК України.

Суд також переконався у добровільності укладення угоди та в тому, що угода не є наслідком насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_1 заявив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України; наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Захисник Дукін С.В. просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Вислухавши прокурора, захисника та обвинуваченого суд дійшов до наступних висновків.

Європейський суд з прав людини у пункті 90 рішення у справі "Нацвлішвілі і Тогонідзе проти Грузії" від 29.04.2014 (заява № 9043/05) зазначив, що не може бути нічого неналежного в самому процесі укладення угод щодо обвинувачень або міри покарання… У цьому зв`язку Суд дотримується думки про те, що угоди про визнання провини не лише надають такі вагомі переваги, як прискорений розгляд кримінальних справ і зменшення навантаження на суди, прокурорів і адвокатів, але можуть також за умови їх правильного застосування стати успішним інструментом у боротьбі з корупцією та організованою злочинністю і сприяти скороченню кількості призначених покарань, а внаслідок цього і кількості ув`язнених.

Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Основні вимоги до змісту угоди про визнання винуватості визначені статтею 472 КПК України.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду.

Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Перевіривши укладену між сторонами угоду на відповідність вимогам КПК України, суд установив, що її зміст відповідає положенням ст. 472 КПК України, угода про визнання винуватості укладена у провадженні щодо нетяжкого злочину, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; сторони уклали угоду добровільно; фактичні підстави для визнання винуватості наявні; обставин, які б свідчили про неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, судом не встановлено; узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України. Суд не встановив передбачених ч. 7 ст. 474 КПК обставин, які могли би слугувати підставою для відмови в затвердженні угоди.

Частиною 5 ст.65 КК України встановлено, що у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

При вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості прокурором враховано ступінь та характер активного сприяння підозрюваного розкриттю кримінального правопорушення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, яка полягає у можливості прискорити кримінальне провадження, скоротити витрати на використання робочого часу судових та правоохоронних органів.

З урахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, особи винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно, за місцем проживання поводиться добре, за характером спокійний, привітний, на обліку психіатра та нарколога не перебуває; обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк згідно ч. 4 ст. 75 КК України та в період іспитового строку покласти на ОСОБА_1 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Питання про долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 469, 472, 314, 373, 374, 394,474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07 листопада 2024 року між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Лаврека Василем Васильовичем та підозрюваним ОСОБА_1 за участі захисника - адвоката Дукіна Сергія Васильовича.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до частини 1 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_1 такі обов`язки:1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: DVD-R диск з вмістом двох відеозаписів з персонального нагрудного відеореєстратора (боді камери) моделі NC-M6B, серійний номер NC211351, реєстраційний номер "000018"; копію постанови судді Саратського районного суду Одеської області Миргород В.С., справа № 515/208/24 від 08.07.2024 на 3-х аркушах; копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі серія ББА № 904409 від 30.09.2024 року відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпАП на 1 арк; копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №139728 від 30.09.2024 року відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП на 1 арк.- зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0001422.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Інші учасники справи мають право отримати копію вироку в Саратському районному суді.

Суддя А. І. Бучацька