Справа № 347/2742/24
Провадження № 1-кс/347/35/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м.Косів

Слідчий суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря с/з ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання старшого дізнавача СД Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000276 від 01.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України,-

в с т а н о в и л а :

Старший дізнавач сектору дізнання звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилався на те, що до чергової служби Уманського РУП ГУНП в Черкаській області надійшла письмова заява про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_4 , яка повідомила про те, що невстановлена особа перебуваючи у невстановленому місці, шляхом обману, використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_1 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_4 , які остання самостійно перерахувала на банківський рахунок НОМЕР_2 в сумі 28000 гривень, чим спричинила матеріальну шкоду.

У кримінальному провадженні виникла необхідність у отриманні інформації по фінансових номерах НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , які перебувають у володінні ПРАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » із більшим інтервалом часу про всі з?єднання абонентів.

На даний час по кримінальному провадження наявна необхідність у отриманні тимчасового доступу до документів, які перебувають у володінні ПРАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ЄДРПОУ - НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , що за адресою: АДРЕСА_1 , та містять відомості про всі з`єднання абонента НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та НОМЕР_5 ,із вказанням дзвінків за період часу із 01.02.2024 по дату постановлення ухвали слідчого судді.

Не отримання тимчасового доступу до вказаних документів негативно вплине на хід проведення досудового розслідування та неможливість прийняття кінцевого рішення.

Учасники процесу в судове засідання не з`явились, дізнавач попередньо подав заяву відповідно до якої просив клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів слухати без його участі, клопотання підтримує та просить задоволити.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи, що всі особи, які беруть участь у судовому провадженні в судове засідання не прибули приходжу до висновку, про можливість розгляду клопотання без здійснення фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.

Частиною 1 ст.160 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Клопотання дізнавача відповідає вимогам ч. 2 ст. 160 КПК України.

Статтею 162 КПК України визначено перелік охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, зокрема в п.7 ч.1 вказаної статті зазначено, що до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належить інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо.

Відповідно до ч. 5-6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю. Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

З клопотання вбачається, що сторона кримінального провадження просить про надання тимчасового доступу до речей і документів, які підпадають під визначення охоронюваної законом таємниці.

Разом з тим, при перевірці матеріалів клопотання, слідчим суддею встановлено, що дізнавач СД Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 вже звертався в суд з аналогічним клопотанням, яке ухвалою слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 26.11.2024 року було задоволено та надано тимчасовий доступ до документів за період часу з 01.02.2024 року по дату постановлення ухвали, строк дії ухвали становив місяць, до 26.12.2024 року.

Звертаючись вдруге з аналогічним клопотанням, дізнавач приховав вказаний факт, а отже не довів жодних правових підстав для повторного отримання доступу до інформації, яку він об`єктивно мав можливість та повинен був отримати, а також причин несвоєчасної реалізації попередньої ухвали слідчого судді, яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання.

При цьому, відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Слід звернути увагу, що таке безвідповідальне ставлення до виконання своїх посадових обов`язків дізнавачем сектору дізнання Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ускладнює роботу суду: судом безрезультатно витрачено час та грошові кошти для направлення судових повісток та виготовлення копій рішень.

До того ж строки дізнання затягуються у зв`язку із несвоєчасною реалізацією дізнавачем ухвал слідчого судді.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини, більшість позовів громадян України поданих до Європейського суду, саме через порушення ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» - порушення розумних строків.

За змістом ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахування практики Європейського суду з прав людини.

Безпідставне невиконання дізнавачем ухвали суду та повторне звернення із аналогічним клопотанням, на думку суду, є неприпустимим, що викликає негативне сприйняття і ставлення з боку інших учасників кримінального провадження, що породжує необґрунтовану тяганину, порушення конституційних прав, що в майбутньому може бути приводом для звернення до Європейських організацій і негативним наслідком для держави України.

Відповідно до ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Цьому праву кореспондує обов`язок держави в особі її відповідних органів здійснити всі належні заходи для організації розслідування так, щоб, з одного боку, встановити об`єктивну істину, а з другого боку, зробити це без зволікань у як можливо коротший строк.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавача, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Однак, такі дії слідчого, які полягають у нереалізації ухвал слідчого судді свідчать про те, що потреба досудового розслідування по даному кримінальному провадженню не випрадовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, так як повторне (безпідставне) втручання у права і свободи осіб через недбале відношення до своїх посадових обов`язків слідчим не допустиме.

Відповідно до положень ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Положення ст. 26 КПК України наголошують на тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 в справі № 6-рп/2001, кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Частиною першою статті 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Необхідно також зазначити, що слідчий суддя не повинен в даному конкретному випадку компенсувати недоліки роботи дізнавача та не виконувати вимоги чинного законодавства України, якими встановлені обов`язкові передумови для задоволення відповідних клопотань, за органи дізнання та формально підходити до розгляду таких клопотань, приймати рішення про задоволення клопотань дізнавача.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність наданих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

З урахуванням встановлених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання дізнавача.

Керуючись ст. ст. 41, 107, 131, 132, 159-166, 309 КПК України слідчий суддя, -

п о с т а н о в и л а :

В задоволенні клопотання про надання дозволу старшому дізнавачу СД Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 на тимчасовий доступ до речей та документів, що перебувають у володінні ПРАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ЄДРПОУ - НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , що за адресою: АДРЕСА_1 , по кримінальному провадженню №0000276 від 01.04.2024 року відмовити повністю.

Ухвала слідчого судді є остаточною і відповідно до КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1