Справа № 296/2825/25
УХВАЛА

Іменем України

21 березня 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

захисник ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі клопотання заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майор поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 , поданого в межах кримінального провадження №0000142 від 07.02.2025 про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із вказаним клопотаннями в обґрунтування якого зазначив, що у провадженні СУ ГУ Національної поліції в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000142 від 07.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в точно невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 01.02.2025 у ОСОБА_6 виник злочинний умисел спрямований на особисте збагачення шляхом вимагання грошових коштів у ОСОБА_7 з погрозою розголошення відомостей, які вона бажає зберегти в таємниці.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в умовах воєнного стану, 01.02.2025 з використанням власного номеру телефону НОМЕР_1 за допомогою мобільного застосунку «Телеграм» надіслав текстові повідомленнями ОСОБА_7 на номер НОМЕР_2 , в яких звинуватив останню в введенні його в оману, та почав вимагати сплатити йому грошові кошти в сумі 80 000 грн. з погрозою розголошення відомостей, які ОСОБА_7 бажає зберегти в таємниці, а саме розповсюдження відеозапису за її участі.

З метою підтвердження справжності свої дій ОСОБА_6 , з використанням власного номеру телефону НОМЕР_1 за допомогою мобільного застосунку «Телеграм» надіслав текстові повідомлення ОСОБА_7 на номер НОМЕР_2 з вимогою передати йому вигаданий борг в сумі 80 000 грн. долучивши до вказаного повідомлення відеозапис за участі останньої, який він має намір розповсюдити.

Не припиняючи свої злочинні дії 02.02.2025 ОСОБА_6 , висловив ОСОБА_7 вимогу у наданні йому першої частини вигаданого боргу в сумі 10 000 грн., які остання повинна перерахувати на його банківську карту до 15.02.2025.

В подальшому ОСОБА_6 , у період з 02.02.2025 по 15.02.2025 аналогічним способом неодноразово висловлював ОСОБА_7 вимоги у передачі зазначеної вище суми грошей, які поєднувались погрозами розповсюдження відомостей які потерпіла бажає зберегти в таємниці.

Не припиняючи свої злочинні дії ОСОБА_6 15.02.2025 з використанням власного номеру телефону НОМЕР_1 за допомогою мобільного застосунку «Телеграм» надіслав повідомленнями ОСОБА_7 на номер НОМЕР_2 , в якому була фотокартка банківської карти № НОМЕР_3 , на яку вона повинна була перерахувати кошти.

17.02.2025 ОСОБА_7 діючи під контролем правоохоронних органів, виконуючи вимогу ОСОБА_6 через банківський термінал перерахувала на картковий рахунок останнього № НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 10 000 грн.

Не припиняючи свої злочинні дії ОСОБА_6 , у період з 17.02.2025 по 27.02.2025 шляхом направлення текстових повідомлень на мобільний застосунок «Телеграм» та дзвінків неодноразово висловлював ОСОБА_7 вимоги у передачі залишку зазначеної вище суми грошей в сумі 70 000 грн., які поєднувались погрозами розповсюдження відомостей які потерпіла бажає зберегти в таємниці.

Так, 15.03.2025 приблизно о 10 год. 45 хв. ОСОБА_6 , маючи прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом вимагання передачі чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в умовах воєнного стану, зустрівся з ОСОБА_7 в приміщенні кафе «Чай-кава» за адресою: Житомирська область, Бердичівський район м. Андрушівка вул. Корольова 10В. Під час зустрічі ОСОБА_6 діючи умисно, в умовах воєнного стану, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_7 шляхом вимагання, в черговий раз висловив вимогу передати йому вигаданого боргу в сумі 70 000 грн. При цьому,

ОСОБА_7 , діючи під контролем правоохоронних органів, передала ОСОБА_8 грошові кошти (з імітаційними засобами) в сумі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень, які останній отримав, після чого був затриманий працівниками правоохоронних органів.

Таким чином ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке кваліфікується як вимога вчинення дій майнового характеру з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці (вимагання), вчиненого в умовах воєнного стану.

15.03.2025 в період часу з 11:15 по 12:21 год., проведено огляд місця події у приміщенні кафе за адресою: Житомирська область, Бердичівський район м. Андрушівка вул. Корольова 10В, в ході якого виявлено та вилучено: - грошові кошти в сумі 70 000 (сімдесят тисяч гривень) з яких 4 000 (чотири) тисячі справжні кошти та 66000 (шістдесят шість) тисяч імітаційні кошти; - мобільний телефон Xiaomi Redmi ІМЕІ НОМЕР_4 та ІМЕІ НОМЕР_5 ; - сімкартку оператора мобільного зв`язку «Водафон»; - паввербанк чорного кольору, - кабель зарядки належні підозрюваному ОСОБА_6 .

Також 15.03.2025 у період часу з 12.23 по 13.15 год. в ході складання протоколу затримання підозрюваного проведено особистий обшук підозрюваного ОСОБА_6 в ході якого виявлено та вилучено: - військовий квиток НОМЕР_6 на імя ОСОБА_6 ;- лист талонів серії ВБ №702893;- повістка про відправку на імя ОСОБА_6 ; - посвідчення водія на імя ОСОБА_6 НОМЕР_7 ; - тримач сім-карти № НОМЕР_8 ; - банківські картки «Приватбанку» № НОМЕР_9 ; та № НОМЕР_3 ; - пенсійне посвідчення на імя ОСОБА_6 ; - грошові кошти в сумі 46 гривень; - ручка - гаманець чорного кольору з червоною полосою належні ОСОБА_6 .

Крім того, ОСОБА_8 з метою вчинення кримінального правопорушення приїхав до потерпілої на власному автомобілі RENAULT KENGOO, днз.: НОМЕР_10 .

15.03.2025 в період часу з 13:36 по 14:01, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, проведено обшук автомобіля RENAULT KENGOO, днз.: НОМЕР_10 , чорного кольору, vin-код: НОМЕР_11 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився в районі приміщення кафе за адресою: Житомирська обл., Бердичівський р-н, м. Андрушівка, вул. Корольова, 10В, в ході якого виявлено та вилучено: - штик-ніж з ножнами; - автомобіль RENAULT KENGOO, днз.: НОМЕР_10 , чорного кольору, vin-код: НОМЕР_11 ; - 2 ключі до автомобіля RENAULT KENGOO, днз.: НОМЕР_10 .

Відповідно до інформаційного витягу автомобіль RENAULT KENGOO, днз.: НОМЕР_10 на праві власності належить ОСОБА_6 .

Враховуючи, що є достатньо підстав вважати, що вищевказані вилучені в ході обшуку речі можуть містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та автомобіль використовувався в ході вчинення злочину, а тому відповідно до ст. 98 КПК України, постановою слідчого вказане майно 15.03.2025 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів вказаного кримінального провадження.

Таким чином, за результатами обшуку було виявлено та вилучено речі, які містять інформацію, яка має значення для кримінального провадження, необхідні для проведення судових експертиз та можуть бути використані як докази по кримінальному провадженні.

Крім того даний обшук проведено з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також відшукання речей та документів, що можуть мати значення речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, слідчий просив суд накласти арешт на вилучене майно.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в ньому.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання в частина накладення арешту на автомобіль та двох ключів до нього. В обгрунтування заперечень адвокат зазначив, що автомобіль не був знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Також зазначив, що хоча автомобіль і зареєстрований на ОСОБА_6 , однак фактично ним користується ОСОБА_9 та використання автомобіля є вкрай необхідним для проживання та існування її сім`ї, яка сама виховує двох малолітніх дітей.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98. КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 173. КПК України слідчий суддя відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;6) наслідки арешту майна для третіх осіб.

Виходячи з змісту вимог ч. 3ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (ч.1 ст. 26 КПК України).

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно вказане в клопотанні.

З огляду на обставини вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, слідчий суддя з метою забезпечення дієвості досудового розслідування, запобігання можливості приховування та зникнення майна та насамперед збереження речового доказу, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для задоволення клопотання в частині накладення арешту на майно та заборони щодо користування чи розпорядження цим майном.

Враховуючи вказане, з огляду на встановлені досудовим слідством обставини, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити клопотання.

Що стосуєтьсязаперечень адвоката стосовно накладення арешту на автомобіль та ключі до нього, то слід зазначити, що обгрунтовуючи клопотання слідчий зазначив про необхідність накладення арешту з метою збереження речового доказу та спеціальної конфіскації, тому враховуючи обставини кримінального правопорушення та передбачену санкцією ст. 189 ч.4 КК України можливу конфіскацію майна у разі ухвалення обвинувального вироку, на думку слідчого судді, арешт майна, зокрема, автомобіля буде пропорційним меті збереження майна з метою можливої конфіскації майна за результатами судового розгляду.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись статтями 98, 170-172, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, на майно яке було вилучене:

1) 15.03.2025 в ході проведення обшуку автомобіля RENAULT KENGOO, днз.: НОМЕР_10 , чорного кольору, vin-код: НОМЕР_11 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- штик-ніж з ножами;

- автомобіль RENAULT KENGOO, днз.: НОМЕР_10 , чорного кольору, vin-код: НОМЕР_11 ;

- 2 ключі до автомобіля RENAULT KENGOO, днз.: НОМЕР_10 .

2) 15.03.2025 в ході проведення огляду місця події у приміщенні кафе за адресою: Житомирська область, Бердичівський район м. Андрушівка вул. Корольова 10В, а саме на:

- грошові кошти в сумі 70 000 (сімдесят тисяч гривень) з яких 4 000 (чотири) тисячі справжні кошти та 66000 (шістдесят шість) тисяч імітаційні кошти;

- мобільний телефон Xiaomi Redmi ІМЕІ НОМЕР_4 та ІМЕІ НОМЕР_5 ;

- сімкартку оператора мобільного зв`язку «Водафон»;

- паввербанк чорного кольору,

- кабель зарядки належні підозрюваному ОСОБА_6 .

3) 15.03.2025 в ході особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_6 під час складання протоколу затримання підозрюваного, а саме на:

- військовий квиток НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_6 ;

- лист талонів серії ВБ №702893;

- повістка про відправку на імя ОСОБА_6 ;

- посвідчення водія на імя ОСОБА_6 НОМЕР_7 ;

- тримач сім-карти № НОМЕР_8 ;

- банківські картки «Приватбанку» № НОМЕР_9 ; та № НОМЕР_3 ;

- пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_6 ;

- грошові кошти в сумі 46 гривень;

- ручка

- гаманець чорного кольору з червоною полосою належні ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 24.03.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1