Справа № 632/1577/24
провадження № 1-кп/632/77/25

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Златопіль

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши під час судового розгляду угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000109 від 13 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Первомайський Харківської області, громадянина України, має повну вищу освіту, що працює заступником директора з капітального будівництва ТОВ КВФ «Рома», одружений, не судимий, не є особою із інвалідністю, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якому висунуто обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст.197-1 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

13 вересня 2025 року до Первомайського міськрайонного суду Харківської області із Первомайського відділу Лозівської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000109 від 13 жовтня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Під час судового розгляду прокурором та обвинуваченим було ініційовано питання щодо укладання угоди про визнання винуватості.

13 березня 2025 року під час судового засідання сторонами кримінального провадження суду було надано угоду про визнання винуватості від 13 березня 2025 року, у зв`язку з чим, за клопотанням сторін судом прийнято рішення про зупинення проведення процесуальних дій для розгляду угоди.

І. Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення злочини проти власності, а саме: умисне знищення чужого майна, що завдало майнової шкоди в особливо великому розмірі, та самовільне будівництво будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці за таких обставин.

Так, рішенням Первомайської міської ради Харківської області (12-та сесія 8-го скликання) № 250-12/8 від 27 травня 2021 року Комунальному некомерційному підприємству «Первомайська центральна районна лікарня» (далі КНП Первомайська ЦРЛ) затверджено проект землеустрою та надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,2000 га для будівництва та обслуговування будівель закладів охорони здоров`я та соціальної допомоги. Кадастровий номер :02:002:0330. Ділянка розташована за адресою: вул. Квітнева (колишня Гагаріна), буд. 7, м. Златопіль ( раніше-м. Первомайський), Харківська область. Правовий статус земельної ділянки (кадастровий номер :02:002:0330): комунальна власність, категорія землі житлової та громадської забудови, цільове призначення землі запасу.

24 березня 2023 року між виконавчим комітетом Первомайської міської ради Харківської області та Товариством з обмеженою відповідальністю комерційно-виробничою фірмою «Рома» (далі ТОВ КВФ «Рома») укладено договір оренди нерухомого майна № 4/23, що належить до комунальної власності Златопільскої (раніше-Первомайської) міської територіальної громади.

Об`єктом оренди є двоповерхова будівля загальною площею 880,9 кв. м, розташована за адресою: Харківська область, Лозівський район, м. Златопіль (раніше м. Первомайський), вул. Юності, буд. 21 (п. 4.1 Договору). Відповідно до п. 7.1 Договору, майно може бути використане орендарем за будь-яким цільовим призначенням. Строк дії договору становить 5 років з 24 березня 2023 року по 23 березня 2028 року.

Акт приймання-передачі двоповерхової будівлі по вул. Юності, 21 підписано 24 березня 2023 року між виконавчим комітетом Первомайської міської ради Харківської області (як орендодавцем), відділом освіти виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області (як балансоутримувачем) та ТОВ КВФ «Рома».

Згідно з актом приймання-передачі, двоповерхова будівля загальною площею 880,9 кв. м, що розташована за вказаною адресою, перебуває у доброму стані.

Водночас рішенням Первомайської міської ради Харківської області (50-та сесія 8-го скликання) № 999-50/8 від 06 лютого 2024 року Комунальному підприємству «Жилсервіс» Первомайської міської ради Харківської області (далі КП «Жилсервіс») затверджено проект землеустрою та надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,1550 га для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови. Кадастровий номер :02:002:0346. Ділянка розташована за адресою: вул. Юності, буд. 21, м.Златопіль (раніше- м. Первомайський, Харківська область). Правовий статус земельної ділянки (кадастровий номер :02:002:0346): комунальна власність, категорія землі житлової та громадської забудови, цільове призначення для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови.

Отже, на теперішній час власником вказаних земельних ділянок, зокрема й під будівлею, переданою в оренду ТОВ КВФ «Рома», є Златопільська (раніше-Первомайська) міська територіальна громада Лозівського району Харківської області.

Згідно з інформацією Первомайської міської ради, земельні торги (аукціони) щодо вказаних ділянок не проводилися, договори оренди земельних ділянок із суб`єктами господарювання не укладалися, орендна плата чи будь-які інші платежі за користування ділянками не здійснюються, а дозволи на розміщення новозбудованого об`єкта нерухомості (зокрема ТОВ КВФ «Рома») органами державної влади та місцевого самоврядування не надавалися.

З 01 серпня 2023 року обвинувачений ОСОБА_3 працював на посаді заступника директора з капітального будівництва ТОВ КВФ «Рома» відповідно до наказу № 264-ос від 01.08.2023.

ТОВ КВФ «Рома» діє на підставі Статуту, затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства (протокол № 31 від 24.09.2019).

Відповідно до розділу 3 Статуту - предметом та метою діяльності підприємства, серед іншого, є будівельна діяльність; виконання будівельних, будівельно-монтажних, монтажних, ремонтних, відновлюваних та інших видів робіт у будівництві; будівництво житлових, нежитлових приміщень ті інших видів будівель та споруд.

Згідно з посадовою інструкцією, заступник директора з капітального будівництва ТОВ КВФ «Рома»:

- забезпечує виконання робіт з капітального будівництва на підприємстві, цільове та раціональне використання інвестиційних коштів, спрямовуючи ресурси на технічне переобладнання та реконструкцію підприємства;

- керує розробленням перспективних та поточних планів капітального будівництва, реконструкції та розширення підприємства, а також планів уведення в експлуатацію основних виробничих засобів, складання заявок на будівельні матеріали та устаткування для нововведених об`єктів, забезпечує виконання робіт;

- забезпечує контроль за своєчасним видаванням проектно-кошторисної та іншої технічної документації для виконання будівельних робіт, цільовим використанням інвестиційних коштів, дотримання встановлених норм тривалості будівництва та строків уведення в дію виробничих потужностей, своєчасним виконанням завдань з капітального будівництва та інше.

Водночас, перебуваючи на посаді заступника директора з капітального будівництва ТОВ КВФ «Рома» з 1 серпня 2023 року та маючи у своїх обов`язках забезпечення контролю за виконанням робіт з капітального будівництва на підприємстві, обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно та з корисливих мотивів, маючи намір знищити чуже майно, а саме дві нежитлові будівлі, що розташовані за адресами: Харківська область, Лозівський район, м. Златопіль (раніше м. Первомайський), вул. Квітнева, 7 та вул. Юності, 21, у жовтні 2023 року (точна дата та час не встановлені) залучив найманих працівників ТОВ КВФ «Рома», не повідомляючи їх про свої злочинні наміри, та віддав їм розпорядження знищити нежитлові будівлі із застосуванням великогабаритної техніки. Зокрема, було знищено: нежитлову будівлю загальною площею 926,6 кв. м, розташовану на земельній ділянці з кадастровим номером :02:002:0330 за адресою: Харківська область, Лозівський район, м. Златопіль (раніше м. Первомайський), вул. Квітнева, 7, вартістю 1 214 000 грн (без урахування ПДВ); нежитлову будівлю загальною площею 880,9 кв. м, розташовану на земельній ділянці з кадастровим номером :02:002:0346 за адресою: Харківська область, Лозівський район, м. Златопіль (раніше м. Первомайський), вул. Юності, 21, вартістю 1 369 000 грн (без урахування ПДВ). Знищення цих будівель здійснено з метою звільнення земельних ділянок для подальшого будівництва нового об`єкта нерухомості, що призвело до повної втрати ними споживчої та економічної цінності й унеможливило їх відновлення.

Цими діями обвинуваченим ОСОБА_3 заподіяно майнову шкоду власникові Златопільській (раніше Первомайській) міській територіальній громаді Лозівського району Харківської області на загальну суму 2 583 000 гривень (два мільйони п`ятсот вісімдесят три тисячі гривень). Відповідно до п. 4 примітки до статті 185 КК України, ця шкода є майновою в особливо великих розмірах.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне знищення чужого майна, що спричинило майнову шкоду в особливо великому розмірі (2 583 000 грн).

У подальшому обвинувачений ОСОБА_3 , займаючи посаду заступника директора з капітального будівництва ТОВ КВФ «Рома», без жодних рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу підприємству у власність або надання у користування земельних ділянок, починаючи з другого півріччя 2023 року та станом на 9 травня 2024 року, розпочав будівництво нового об`єкта нерухомості на зазначених земельних ділянках.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , починаючи з другого півріччя 2023 року, самовільно зайняв вищевказані земельні ділянки, а в подальшому, залучивши працівників підприємства ТОВ КВФ «Рома», здійснив самовільне будівництво будівлі з улаштуванням фундаменту на самовільно зайнятих земельних ділянках, що перебувають у власності Златопільської (раніше Первомайської) міської територіальної громади Лозівського району Харківської області. Зокрема, було зведено об`єкт нерухомості за адресами: вул. Квітнева, 7, та вул. Юності, 21, м. Златопіль (раніше Первомайський), Лозівський район, Харківська область. Факт незаконного зайняття земельних ділянок та будівництва зафіксовано під час огляду місця події 30 жовтня 2023 року, 2 квітня 2024 року та 9 травня 2024 року.

Відповідно до висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, зазначений об`єкт (розташований на земельних ділянках за адресами: вул. Квітнева, 7, та вул. Юності, 21, м. Златопіль (раніше м. Первомайський), Лозівський район, Харківська область), є результатом виконання будівельних робіт, належить до категорії «нерухоме майно». Загальна площа об`єкта становить 3456 кв. м, висота 9,2 м. Він є нерозривно пов`язаним із землею за допомогою фундаментів та належить до І групи капітальності.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді заступника директора з капітального будівництва ТОВ КВФ «Рома», в обов`язки якого входило забезпечення контролю за виконанням робіт з капітального будівництва на підприємстві, у порушення вимог ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 116, ст. 123126 Земельного кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, а також ч. 1 ст. 376 ЦК України; ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»; ч. 5 ст. 26, п. 1 ч. 1 ст. 34, ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; п. 5 «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466, які регламентують порядок проведення будівельних робіт, не маючи жодних рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу підприємству у власність або надання у користування земельних ділянок, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на самовільне будівництво на самовільно зайнятих земельних ділянках, що перебувають у власності Златопільської (раніше Первомайської) міської територіальної громади Лозівського району Харківської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки й бажаючи їхнього настання, самовільно, без належного оформлення права власності, права користування чи оренди, їхньої державної реєстрації, а також без отримання відповідних дозвільних документів на виконання будівельних робіт, залучив найманих працівників підприємства, не повідомляючи їх про свої злочинні наміри, та, діючи умисно й з корисливих мотивів, починаючи з другого півріччя 2023 року (точна дата не встановлена) і станом на 9 травня 2024 року, здійснив самовільне будівництво будівлі з улаштуванням фундаменту на самовільно зайнятих земельних ділянках: з кадастровим номером :02:002:0330 за адресою: вул. Квітнева, 7, м. Златопіль (раніше м. Первомайський), Лозівський район, Харківська область; з кадастровим номером :02:002:0346 за адресою: вул. Юності, 21, м. Златопіль (раніше м. Первомайський, Лозівський район, Харківська область. Цими діями обвинувачений ОСОБА_3 спричинив власникові Златопільський (раніше Первомайській) міській територіальній громаді Лозівського району Харківської області матеріальну шкоду на загальну суму 34 679,58 гривні.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 своїми умисними діями, що полягали в умисному знищенні чужого майна, яке завдало майнової шкоди в особливо великому розмірі, а також у самовільному будівництві будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці, вчинив кримінальні правопорушення злочини, передбачені ч. 2 ст. 194 КК України та ч. 3 ст. 197-1 КК України.

ІІ. Відомості про укладену угоду про визнання винуватості, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

13 березня 2025 року між прокурором Златопільського відділу Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 472 КПК України, за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з цією угодою прокурор та обвинувачений, представлений захисником ОСОБА_6 дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст.197-1 КК України. Угода укладена за письмовою згодою потерпілого, наданою прокурору.

Зокрема, в угоді про визнання винуватості визначено, що обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті та в угоді про визнання винуватості, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв найшвидшому розкриттю вчиненого ним кримінальних правопорушень, даючи правдиві та повні покази, що відповідає суспільним інтересам у найшвидшому досудовому розслідуванні і судовому провадженні, сприяв проведенню досудового розслідування, а також повністю відшкодував збитки Златопільській (раніше Первомайській) міській територіальній громаді Лозівського району Харківської області, внаслідок вчинення ним кримінальних правопорушень.

Враховуючи зазначене, сторони угоди погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 194 КК України: у виді позбавлення волі на строк три роки; за ч. 3 ст. 197-1 КК України: у виді обмеження волі на один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Враховуючи обставини, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме: беззастережне визнання ним вини в обсязі пред`явленого обвинувачення, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність судимостей, а також відсутність будь-яких вимог з боку потерпілої сторони, сторонами узгоджено застосування до ОСОБА_3 ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Сторонами узгоджені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 , просили суд прийняти рішення про затвердження угоди про визнання винуватості від 13 березня 2025 року.

ІІІ. Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 474 КПК України, при вирішенні питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд має перевірити угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та/або закону.

Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Статтею 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією). Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Укладення угоди про визнання винуватості може бути ініціюванно в будь -який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку (ч. 5 ст. 469 КК України).

У разі укладення угоди між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості участь захисника є обов`язковою та забезпечується з моменту ініціювання укладення угоди (п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України).

Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні потерпілим у цьому кримінальному провадженні є Златопільська (раніше Первомайська) міська територіальна громада Лозівського району Харківської області. Відповідно до ст. 58 КПК України представником потерпілого від Первомайської міської територіальної громади Лозівського району Харківської області визнано ОСОБА_7 .

При цьому прокурор підтвердив, що зазначену угоду укладено за письмовою згодою потерпілої сторони.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, оскільки містить усі необхідні реквізити та обставини, що передбачені означеною нормою.

Так, угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , містить формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні фактичні обставини, які є тотожними викладу обставин в обвинувальному акті.

Прокурор під час судового розгляду зазначив, що ця угода, ініційована між прокурором та обвинуваченим у присутності захисника, укладена за письмовою згодою потерпілої сторони та на добровільній домовленості між сторонами.

Також прокурор наголосив, що при укладенні цієї угоди дотримано вимоги КПК та КК України. Крім того, він зазначив, що діям обвинуваченого ОСОБА_3 надано правильну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 194 та ч. 3 ст. 197-1 КК України, а узгоджене сторонами остаточне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на підставі ч. 2 ст. 75 КК України відповідає загальним засадам призначення покарання. При визначенні покарання враховано тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного, який офіційно працює в ТОВ КВФ «Рома», де характеризується задовільно, раніше не судимий, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку в сумі 2 583 000 гривень та 34 679,58 гривень, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання. Як зазначено в угоді про визнання винуватості, її умови повністю відповідають інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

З огляду на зазначене прокурор наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості та призначенні обвинуваченому узгодженої сторонами в угоді міри покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 під час судового розгляду також просили затвердити зазначену угоду з прокурором і призначити узгоджену в ній міру покарання.

При цьому обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194 та ч. 3 ст. 197-1 КК України, які йому інкримінуються. Він зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому, підтвердив обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, які повністю відповідають обставинам, встановленим органом досудового розслідування та викладеним в обвинувальному акті та в угоді про визнання винуватості.

Зокрема, обвинувачений підтвердив, що, перебуваючи на посаді заступника директора з капітального будівництва ТОВ КВФ «Рома» з 1 серпня 2023 року та маючи у своїх обов`язках забезпечення контролю за виконанням робіт з капітального будівництва на підприємстві, він мав намір знищити чуже майно, а саме дві нежитлові будівлі, розташовані за адресами: АДРЕСА_2 ; Харківська область, Лозівський район, м. Златопіль (раніше м. Первомайський), вул. Юності, 21. У жовтні 2023 року він залучив найманих працівників ТОВ КВФ «Рома», не повідомляючи їх про свої злочинні наміри, та віддав розпорядження знищити зазначені будівлі із застосуванням великогабаритної техніки. У подальшому, не маючи жодних рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу підприємству у власність або надання у користування земельних ділянок, самовільно, без належного оформлення права власності, права користування чи оренди, їхньої державної реєстрації, а також без отримання відповідних дозвільних документів на виконання будівельних робіт, залучив найманих працівників підприємства, не повідомляючи їх про свої злочинні наміри, та, починаючи з другого півріччя 2023 року, здійснив самовільне будівництво будівлі з улаштуванням фундаменту на самовільно зайнятих земельних ділянках.

Обвинувачений висловив жаль щодо вчиненого, засудив свої дії та розкаявся, повністю відшкодував завдані збитки Златопільській (раніше Первомайська) міській територіальній громаді Лозівського району Харківської області. Він запевнив, що зробив відповідні висновки та більше ніколи не вчинить подібних дій.

Також обвинувачений заявив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, та надав згоду на призначення узгодженої міри покарання.

Захисник ОСОБА_5 наполягав на відсутності підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, зазначивши, що ним були роз`ясненні підзахисному усі умови угоди та характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим.

Отже, судом встановлено, що правова кваліфікація діяння обвинуваченого ОСОБА_3 є правильною, що було з`ясовано та підтверджено під час судового розгляду. Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечних дій обвинуваченого, викладена в угоді, загалом відповідає ознакам, встановленим нормами кримінального закону.

Так, відповідно до вимог статті 14 Конституції України земля є національним багатством, яке перебуває під особливою охороною держави.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України - громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України - громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Статтею 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ст. 125 Земельного кодексу України - право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 ЗК України).

Частиною 1 статті 211 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть, в тому числі, кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо земельної ділянки.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 Цивільного Кодексу України (самочинне будівництво) - житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно із ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» (будівництво об`єкта архітектури) - будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Архітектор - автор проекту або уповноважена ним особа бере участь у прийнятті в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта архітектури та підписує відповідний акт. Без підпису архітектора - автора проекту або уповноваженої ним особи такий акт є недійсним.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» - проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

3-1) отримання права на виконання підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених цим Законом;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

4-1) державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва та майбутній об`єкт нерухомості у випадках, визначених законом;

4-2) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування);

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Також, п. 1 ч.1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (право на виконання будівельних робіт) передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після:

1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 статті ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (повідомлення про початок виконання будівельних робіт) передбачено, що виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється.

Згідно із п. 5 «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 - будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та:

- подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта.

Частиною 1 ст. 194 КК встановлено відповідальність за умисне знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах. Юридичний аналіз даної норми свідчить про те, що законодавець указав на дві ознаки об`єктивної сторони складу цього злочину: суспільно небезпечне діяння «знищення або пошкодження чужого майна» та суспільно небезпечні наслідки «шкода у великих розмірах». Водночас, кваліфікований склад, визначений ч. 2 ст. 194 КК передбачає відповідальність за «те саме діяння» та містить кілька альтернативних (окремих) кваліфікуючих ознак, зокрема заподіяння майнової шкоди в особливо великих розмірах. Нормативний зміст складу даного злочину пов`язаний з особливим варіантом його утворення - заміщення обов`язкової характеристики основного складу - «що заподіяло шкоду у великих розмірах» (ч. 1 ст. 194 КК України) обтяжуючою обставиною заподіяння майнової шкоди в особливо великих розмірах.

Відповідно до частини 4 примітки до ст.185 КК України у статтях 185-187 та 189-191, 194 цього Кодексу в особливо великих розмірах визнається кримінальне правопорушення, що вчинене однією особою чи групою осіб на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення. Станом на 2023 рік- 805200 грн.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.197-1 КК Україні, полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки, а кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 цієї статті, - у самовільному будівництві будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці. Частина 3 ст. 197-1 КК України містить самостійний склад кримінального правопорушення; 2) для кваліфікації самовільного будівництва на самовільно зайнятій земельній ділянці настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді значної шкоди не є обов`язковим.

Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194 та ч. 3 ст. 197-1 КК України, а саме: умисного знищення чужого майна, що завдало майнової шкоди в особливо великому розмірі (ч. 2 ст. 194 КК України); самовільного будівництва будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці (ч. 3 ст. 197-1 КК України).

Вчинене обвинуваченим діяння за ч. 3 ст. 197-1 КК України є нетяжким злочином, а за ч. 2 ст. 194 КК України тяжким злочином, що не забороняє укладення угоди про визнання винуватості відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України.

Під час судового розгляду, обвинувачений підтвердив обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких йому висунуто обвинувачення та які викладені в угоді та обвинувальному акті. У присутності захисника визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Отже, формулювання обвинувачення, зазначене в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, а також підтвердження цих обставин обвинуваченим у присутності захисника дають суду підстави для висновку про наявність фактичних підстав для визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194 та ч. 3 ст. 197-1 КК України.

В угоді зазначено про повне відшкодування збитків внаслідок вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень.

Також, в угоді зазначено узгоджене між сторонами покарання, а також щодо надання обвинуваченим згоди на призначення покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ч. 2 ст. 75 КК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначена дата її укладення, угода містить підписи сторін.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимоги ч. 4, ч. 5 ст. 469, ст. 472 КПК України при укладенні угоди сторонами дотримано, а відтак, підстави для відмови у затвердженні угоди згідно п.1 ч.7 ст. 474 КПК України відсутні.

Щодо відповідності умов угоди інтересам суспільства.

У разі, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства, суд має відмовити у її затвердженні (п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України).

За своєю правовою природою угода про визнання винуватості є ключовим інструментом узгодження інтересів: з одного боку держави (публічний або суспільний інтерес), з іншого підозрюваного або обвинуваченого.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить визначення суспільного інтересу. В узагальненому вигляді суспільний інтерес означає інтерес суспільства або його усередненого представника, пов`язаний із забезпеченням благополуччя, стабільності, безпеки та сталого розвитку.

В угоді суспільний інтерес не зазначається, проте під час її укладення прокурор зобов`язаний враховувати його наявність у забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, а також у запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших, більш тяжких, кримінальних правопорушень (п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 470 КПК України).

Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, наявні матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку, що умови угоди, укладеної між прокурором та обвинуваченим, у присутності захисника, відповідають суспільним інтересам з огляду на таке.

Затвердження угоди про визнання винуватості матиме вплив на усвідомлення іншими особами караності злочинних діянь, сприятиме прагненню суспільства до правослухняної поведінки, гарантуватиме невідворотність покарання, а також забезпечить справедливе та своєчасне вирішення кримінального провадження, досягнення його цілей і завдань за мінімальних витрат державних ресурсів, особистих ресурсів учасників процесу, а також зменшить навантаження на прокуратуру, адвокатів і суд.

Затвердження угоди свідчитиме про ефективне здійснення судового провадження, що забезпечить притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення з метою його виправлення. Це також сприятиме формуванню у суспільства правосвідомості та усвідомлення невідворотності покарання за вчинені правопорушення.

Крім того, затвердження угоди про визнання винуватості сприятиме запобіганню повторному вчиненню кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

З огляду на повне та беззастережне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень -злочинів в обсязі висунутого йому обвинувачення, щире каяття у вчиненому, відшкодування збитків було б недоцільним застосовувати загальний порядок кримінального провадження по відношенню до обвинуваченого.

На переконання суду, характер та тяжкість інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень- злочинів, особи винного, його ставлення до вчиненого, щире каяття вказує на його бажання виправитися.

Щодо порушення умовами угоди прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України під час перевірки угоди на відповідність вимогам КПК України та/або закону суд також перевіряє чи не порушують умови угоди права, свободи чи інтереси сторін або інших сторін.

Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши пояснення сторін судового провадження, суд встановив, що умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб з огляду на таке.

При укладенні угоди про визнання винуватості забезпечено участь захисника відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України. Умови угоди не є невиправдано обтяжливими для жодної із сторін кримінального провадження.

Згідно з обвинувальним актом та угодою у кримінальному провадженні встановлено, що обвинувачений повністю відшкодував збитки Златопільській (раніше Первомайській) міський територіальний громаді Лозівського району Харківської області у сумі 2 583 000 гривень та 34679,58 гривень. У зв`язку з чим, на адресу суду представником Златопільської міської територіальної громади в особі міського голови ОСОБА_8 , було направлено листа про відсутність претензій матеріального характеру до обвинуваченого, а також повідомлено про укладання договорів оренди на земельні ділянки, які були самовільно зайняті та на яких проводилося самовільне будівництво.

Обставини висунутого обвинувачення, відповідно до статті 17 КПК України не можуть бути використані на підтвердження винуватості будь-яких інших осіб, крім обвинуваченого, із якими укладено угоду про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні. Укладені угоди не мають преюдиційного значення для кримінального провадження щодо будь-яких інших осіб.

Угодою не вирішується питання щодо майна третіх осіб.

Усі істотні умови, в тому числі узгоджене покарання, відповідають вимогам кримінального процесуального закону.

Суд, шляхом заслуховування пояснень сторін угоди, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним.

Для з`ясування добровільності укладення угоди судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, підтвердив добровільність укладення угоди та спільну узгодженість усіх викладених в угоді умов, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Крім того, обвинувачений зазначив про відсутність будь-яких скарг на дії сторони обвинувачення. Зазначені обставини також були підтверджені захисником.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор також вказав на спільну узгодженість усіх викладених в угоді умов, підтвердивши добровільність її укладення як з боку прокурора, так і з боку обвинуваченого.

Щодо можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

За змістом угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язується: беззастережно визнати свою винуватість в обсязі сформульованого прокурором обвинувачення під час розгляду судом угоди.

Під час досудового розслідування не мали місце домовленості із обвинуваченим про обов`язок щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив обставини, викладені у формулюванні обвинувачення, визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, добровільно відшкодував завдані збитки.

Наведене свідчить про можливість виконання обвинуваченим ОСОБА_3 взятих за угодою зобов`язань.

Щодо відповідності умов угоди вимогам закону в частині призначення покарання.

За загальним правилом домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.

Суд вважає, що при узгодженні покарання сторони дотрималися цих вимог закону.

Так, аналізуючи зміст угоди в частині обраного покарання, суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення - злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень - злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Санкція ч. 2 ст. 194 КК України передбачає призначення покарання лише у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Санкція ч. 3 ст. 197-1 КК України передбачає призначення покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Прокурор під час судового розгляду підтвердив, що під час укладання угоди було узгоджено звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням.

Отже, узгоджене покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, є співмірною та достатньою реакцією держави на вчиненні обвинуваченим кримінальні правопорушення-злочини.

У контексті узгодженого сторонами покарання, суд також враховує особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання. Відсутність обставин, що обтяжує покарання.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, має вищу освіту, закінчив Харківський аграрний університет, не перебуває на обліку у лікарів-психіатра та нарколога, не потребує примусових заходів медичного характеру. Працює з 2008 року, має позитивну характеристику з місця роботи, зокрема, за час роботи в ТОВ КВФ «Рома» зарекомендував себе як дисциплінований, відповідальний і виконавчий працівник, здатний брати на себе відповідальність за дії в межах своєї компетенції.

Відповідно до висновку органу пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства - середній. Дослідження інформація, що характеризує особу обвинуваченого ОСОБА_3 за місцем проживання та роботи,умов його життєдіяльності, а також результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення та середня імовірність небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Суд погоджується, шо згідно зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування завданого збитку. Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.

Отже, узгоджене сторонами покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 194 та ч. 3 ст. 197-1 КК України із застосуванням приписів ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі, не суперечить положенням Загальної та Особливої частини КК України.

Водночас суд, враховуючи узгоджене сторонами звільнення обвинуваченого від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, оцінюючи конкретні обставини справи, що характеризують вчинені злочинні діяння, їх наслідки, тяжкість вчиненого, особу винного як у загально-соціальному плані, так і з огляду на його потенційну суспільну небезпеку, а також його поведінку після вчинення злочинів, доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання.

З огляду на це суд призначає покарання із застосуванням ст. 75 КК України, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на строк, достатній для того, щоб він довів своє виправлення. Крім того, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженого органу з питань пробації. Це рішення буде справедливим і достатнім для досягнення мети покарання.

Таким чином, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, а умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК та КК України. Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших дій, окрім передбачених угодою.

Отже, наявні всі правові підстави для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Суд не встановив наявність передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості.

IV. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку на підставі угоди.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся, оскільки обвинувачений повністю відшкодував завдані збитки Златопільській (раніше Первомайській) міській територіальній громаді Лозівського району Харківської області.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерту, в сумі 9466 грн. 00 коп., відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 124 КПК України необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався та підстав для його обрання не має.

Відповідно до п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким завершується кримінальне провадження.

Водночас суду не надано стороною обвинувачення даних щодо грошей, цінностей та іншого майна, яке підлягає спеціальній конфіскації. Речові докази по справі відсутні. У даному кримінальному провадженні арешт на будь яке майно не накладався.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 373, 374, 376, 394, 474-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 13 березня 2025 року між прокурором Златопільського відділу Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 472 КПК України, за участю захисника ОСОБА_5 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 197-1 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання:

- за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

- за ч. 3 ст. 197-1 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженого органу з питань пробації.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерту, в сумі 9466 (дев`ять тисяч чотириста шістдесят шість) грн. 00 коп., відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Відповідно до вимог статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, яка тримається під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1