Справа № 134/732/24
У Х В А Л А

10 січня 2025 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

встановив:

У провадженні Крижопільського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб, оскільки строк дії застосованого запобіжного заходу закінчується 13 січня 2025 року і до цього часу розгляд справи завершити неможливо, а ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати. Так, ОСОБА_4 , який обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема виїхати за межі Вінницької області, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, запобігти вищевказаним ризикам можливо лише шляхом застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Більш м`які запобіжні заходи, на думку сторони обвинувачення, не будуть дієвими.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки у нього погіршився стан здоров`я. До клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 долучив висновок за результатами проведеного огляду неврологом від 20.12.2024 року.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що прокурором не доведено обставини для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому, просить врахувати стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , який потребує лікування туберкульозу легень, відсутність повідомлень про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень щодо ОСОБА_4 , повернення потерпілому частини майна, а саме мобільного телефону, а також те, що у ОСОБА_4 є постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що потерпілий та свідки вже допитані судом, що виключає будь-який вплив на них з боку обвинуваченого, докази у справі знаходяться в суді та в сторони обвинувачення, відтак обвинувачений не може їх знищити, сховати або спотворити, стороною обвинувачення не надано жодного доказу щодо спроб обвинуваченого переховуватися від суду, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який у разі визнання його винуватим йому загрожує позбавлення волі на тривалий час. Окрім того, ОСОБА_4 не має стабільного та законного джерела доходу, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, які б могли забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , на думку суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому ставиться у вину, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, тому суд вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки, на переконання суду, наразі жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Наявність постійного місця проживання не свідчить про те, що ця обставина для обвинуваченого буде стримуючим фактором, здатним вплинути на його процесуальну поведінку чи зменшити встановлені ризики.

Що стосується посилання сторони захисту на важкий стан здоров`я обвинуваченого та необхідність у лікуванні, то суд враховує наступне.

Ухвалою суду від 31 липня 2024 року зобов`язано начальника Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» забезпечити невідкладне проведення повного медичного обстеження ОСОБА_4 для встановлення наявних захворювань та надання йому необхідної медичної допомоги.

Згідно повідомлення начальника філії Державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» у Вінницькій області, яке надійшло до суду 20 грудня 2024 року, стан здоров`я ОСОБА_4 на даний час розцінюється як задовільний, він перебуває під медичним наглядом працівників медичної частини та продовжує отримувати в умовах стаціонару Вінницької міської медичної частини № 1 призначене лікування з приводу туберкульозу та супутньої патології. Стаціонарного лікування та обстеження в закладах підпорядкованих МОЗ України не потребує.

Оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, тому суд вважає за необхідне продовжити тримання ОСОБА_4 під вартою на 60 днів, до 10 березня 2025 року включно.

Підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт суд не вбачає.

Заставу, визначену ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2024 року, слід залишити без змін у раніше визначеному розмірі, а саме в сумі 242240 грн.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331, 372, 392 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, до 10 березня 2025 року включно.

Заставу, визначену ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2024 року, залишити без змін у раніше визначеному розмірі, а саме в сумі 242240 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень).

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки: прибувати до суду у кримінальному провадженні за першою вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні.

У задоволенні клопотань сторони захисту про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченому, який перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя: