Справа № 359/2011/25
Провадження №1-в/359/150/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 березня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника установи ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією та використанням системи дистанційного зв`язку ВКЗ, в тому числі з виправною установою, клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 27.05.2024 року за ч. 2 ст. 15 ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 70, 71, 72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років три місяці,

про приведення вироку у відповідність до законодавства України, звільнення від відбуття покарання і пом`якшення останнього у випадках передбачених ч. 2 ст.74 КК України,

в с т а н о в и в :

20.02.2025 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням, в якому просив застосувати до нього положення ч. 2 ст. 74 КК України та прийняти рішення стосовно його подальшого відбування покарання у зв`язку з декриміналізацією законодавства за яким він був засуджений.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні своє клопотання підтримав, просив задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання в частині звільнення засудженого від покарання, призначеного вироком Оболонського районного суду міста Києва від 27.05.2024 року. В той же час зазначила, що вироки Оболонського районного суду м.Києва від 09.10.2023 року та Оболонського районного суду м.Києва від 02.08.2024 року слід виконувати окремо.

У судовому засіданні представник колонії при розгляді даного клопотання поклався на розсуд суду.

Заслухавши думку прокурора, представника колонії та позицію засудженого, дослідивши особову справу засудженого, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Встановлено, що вироком Оболонського районного суду м.Києва від 09.10.2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та у відповідності до ст. 76 КК України покладено відповідні обов`язки.

Згідно вказаного вироку ОСОБА_5 засуджено за закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_5 . Так, останнім скоєно крадіжки: 29.12.2022 року на суму 2621 гривня 43 копійки; 14.04.2023 року на суму 1352 гривні 92 копійки; 05.07.2023 року на суму 754 гривні 53 копійки. При цьому, злочини 14.04.2023 року та 05.07.2023 року ОСОБА_5 не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий охоронцями магазинів.

Крім цього, вироком Оболонського районного суду м.Києва від 27.05.2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. Згідно вказаного вироку, ОСОБА_5 засуджено за таємне викрадення 04.02.2024 року чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, на суму 967 гривень 40 копійок; та за закінчений замах на таємне викрадення чужого майна 08.02.2024 року, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_5 , на суму 325 гривень 36 копійок.

Згідно вказаного вироку, відповідно до ст.ст.71, 72 КК України до покарання призначеного ОСОБА_5 за цим вироком частково приєднано покарання у виді 2 місяців позбавлення волі, за невідбуте ним покарання, призначене вироком Оболонського районного суду м.Києва від 09.10.2023 року та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Крім цього, вироком Оболонського районного суду м.Києва від 02.08.2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком і за попереднім вироком Оболонського районного суду міста Києва від 27.05.2024 року, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 4 місяці.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Відповідно до вказаного Закону діяння, пов`язані з викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з моменту набрання чинності Законом вважаються дрібним викраденням чужого майна, відповідальність за що передбачена ст. 51 КУпАП, тобто перестали бути кримінально караними.

Відповідно до положень ст. 4 КК України злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №0306/7567/12 судам нагадується, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 серпня 2024 року (справа № 567/507/23, провадження № 51-7110 км 23), Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 року (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року установлено прожитковий мінімум для працездатної особи у розмірі 2481 грн. Відтак сума соціальної пільги у 2022 році становила 1240,50 грн. Відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 1 січня 2022 року складали 2481 грн.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року установлено прожитковий мінімум для працездатної особи у розмірі 2684 грн. Відтак сума соціальної пільги у 2023 році становила 1 342 грн. Тобто для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального неоподатковуваний мінімум у 2023 році становив 1 342 грн. Відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01 січня 2023 року складали 2 684 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік » з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 3028 гривень. Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 09.08.2024), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 3028 грн. (2 ? (50% ? 3028)).

Таким чином, діяння, передбачені ч.4 ст.185 та ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України за вироком Оболонського районного суду м.Києва від 27.05.2024 року, за вчинення яких засуджено ОСОБА_5 , з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, не можуть вважатись кримінальними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення та замах на викрадення якого останнього засуджено, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність.

Тому, ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбування покарання, призначеного вироком Оболонського районного суду міста Києва від 27.05.2024 року у зв`язку із усуненням караності вчинених ним діянь по даному вироку.

Крім того, діяння, передбачені ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України за вироком Оболонського районного суду м.Києва від 09.10.2023 року, за вчинення ОСОБА_5 епізодів замаху на викрадення чужого майна (крадіжки), що мали місце 14.04.2023 року на суму 1352 грн. 92 коп., 05.07.2023 року на суму 754 грн. 53 коп., 14.04.2023 року на суму 101 грн. 67 коп., з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, також не можуть вважатись кримінальними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення та замах на викрадення якого останнього засуджено, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

В той же час, діяння, передбачене ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України за вироком Оболонського районного суду м.Києва від 09.10.2023 року по епізоду замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) 29.12.2022 року на суму 2621 грн.43 коп. не підпадає під дію положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, оскільки вартість майна, за викрадення якого останнього засуджено, перевищує граничну вартість майна, за викрадення якого передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, ОСОБА_5 слід вважати засудженим за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 02.08.2024 року за ч.3 ст. 309 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 09.10.2023 року за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України, вважати засудженим до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

На підставі викладено та керуючись ч.ч. 1, 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. п. 13 ч. 1 ст. 537 та ч.1 ст. 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Оболонського районного суду міста Києва від 27.05.2024 року за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років, та за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років три місяці, у зв`язку із усуненням караності вчинених ним діянь, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року.

Виключити з вступної, мотивувальної та резолютивної частин вироку Оболонського районного суду міста Києва від 27.05.2024 року посилання на засудження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, та за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років три місяці.

Виключити з вступної, мотивувальної та резолютивної частин вироку Оболонського районного суду міста Києва від 09.10.2023 року посилання на засудження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, за вчинення епізодів замаху на викрадення чужого майна (крадіжки), що мали місце 14.04.2023 року на суму 1352 грн. 92 коп., 05.07.2023 року на суму 754 грн. 53 коп., 14.04.2023 року на суму 101 грн. 67 коп.

Вважати засудженим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 09.10.2023 року за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, по епізоду замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) 29.12.2022 року на суму 2621 грн.43 коп. до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років із застосуванням іспитового строку згідно ст. 75 КК України на три роки.

Вважати засудженим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 02.08.2024 року за ч.3 ст. 309 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 09.10.2023 року за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України, вважати засудженим до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

В разі, якщо термін покарання вважається відбутим, звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 2 ст. 74 КК України з Державної установи «Бориспільська виправна колонія (119)».

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали здійснено 06.03.2025 року.

Суддя ОСОБА_1