Справа № 242/1197/24
Провадження № 1-кп/0203/925/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференіції);

представника потерпілого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ;

захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі в порядку дистанційного судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000499 від 12 лютого 2024 року відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченої за ч. 5 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказаний обвинувальний акт.

У судовому засіданні прокурор та представник потерпілого просили призначити обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до судового розгляду.

Від захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_10 надійшло клопотання про зупинення судового провадження по даному кримінальному провадженню до звільнення обвинувачених з військової служби.

У судовому засіданні захисник та обвинувачені підтримали подане клопотання та просили його задовольнити.

Дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Під час підготовчого судового засідання суд вирішує питання, передбачені ч. 3 ст. 314 КПК України.

Одним із рішень, які вправі ухвалити суд у підготовчому судовому засіданні, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, є рішення про направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України вказане питання підлягає першочерговому з`ясуванню, оскільки судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правило підсудності.

А відтак, всі інші питання, у тому числі щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду, зупинення судового провадження, мають вирішуватися належним судом.

Положеннями ст. 32 КПК України, визначено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Так, згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України, є більш тяжким.

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 інкримінується вчинення декількох епізодів злочинної діяльності, а тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження повинен здійснювати суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

У викладі фактичних обставин останнього за часом епізоду, яким є епізод щодо заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому організованою групою, крім іншого зазначено: «… В подальшому, ОСОБА_9 , виконуючи свою роль в реалізації плану групи спрямованого на заволодіння частиною бюджетних коштів призначених для забезпечення додаткових виплат військовослужбовцям за безпосередню участь в бойових діях, надала військовослужбовцям ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які не є учасниками організованої групи та не обізнані про злочинні наміри групи, реквізити на перерахування коштів. Останні вважаючи, що їх дії спрямовані на надання благодійної допомоги для потреб військової частини НОМЕР_1 , за вказівкою ОСОБА_9 , частину коштів від отриманої додатково винагороди перераховували на картковий рахунок відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» (картка рахунок НОМЕР_2 ), який відкритий на ім?я ОСОБА_9 .

ОСОБА_9 у подальшому, перебуваючи на посаді помічника командира військової частини з правової роботи військової частини НОМЕР_1 , будучи учасником організованої групи, відповідно до розробленого та доведеного ОСОБА_5 плану та відведеної їй ролі, за вказівкою ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, продовжуючи свою злочинну діяльність з метою заволодіння чужим майном - частиною грошових коштів, обертала незаконно отримані грошові кошти, шляхом здійснення транзакцій на інші рахунки та зняття грошових коштів з розрахункового рахунку на який надходили ці кошти.

Так, за період часу з 01.03.2022 по 11.09.2022 з рахунків військовослужбовців ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 на картковий рахунок відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» (картка/рахунок НОМЕР_2 ), який відкритий на ім?я ОСОБА_9 перераховано грошові кошти в сумі 745 894,93 грн.

Таким чином, організована група заволоділа грошовими коштами, призначеними для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 в сумі 745 894,93 грн. (а.с. 27)».

Тож, враховуючи те, що встановити місце вчинення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 останнього епізоду злочинної діяльності, як і решти епізодів щодо заволодіння грошовими коштами призначеними для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , які були перераховані з рахунків військовослужбовців ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 на картковий рахунок відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» (картка/рахунок НОМЕР_2 ), відкритий на ім?я ОСОБА_9 (а.с. 16, 20), зі змісту обвинувального акту неможливо, кримінальне провадження повинен здійснювати суд, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Так, з обвинувального акту вбачається, що його складено за місцем розташування органу досудового розслідування Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську за адресою: м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 94, та затверджено прокурором у вказаному приміщенні.

Тобто, місцезнаходження органу, що закінчив досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, не відноситься до територіальної юрисдикції Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, а, відповідно до адміністративно-територіального розподілу, є територією, яка відноситься до Шевченківського району м. Дніпра.

Відтак, суд вважає, що вказаний обвинувальний акт направлено до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з порушенням правил територіальної підсудності.

Аналізуючи вищенаведене, з метою недопущення порушення територіальної підсудності кримінального провадження, з урахуванням вимог ст.ст. 32, 34 КПК України, є достатні підстави для направлення обвинувального акта відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до Дніпровського апеляційного суду, для визначення підсудності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 34, 314 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000499 від 12 лютого 2024 року відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченої за ч. 5 ст. 191 КК України, направити до Дніпровського апеляційного суду для вирішення питання про визначення підсудності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1