22.04.25 Справа № 469/426/25
1-кп/469/252/25
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2025 року с-ще Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції)
обвинувачений ОСОБА_4
захисник ОСОБА_5 (у режимі відеоконференцзв"язку)
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ємилівка Голованівського району Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, освіта професійно-технічна, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
05 вересня 2013 року Савранським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з випробувальним строком 1 рік,
12 лютого 2014 року Голованівським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 187 КК України до восьми років позбавлення волі;
07 квітня 2014 року Савранським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням ухвали апеляційного суду Одеської області від 11 листопада 2014 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років без конфіскації майна;
23 лютого 2015 року Ульянівським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України з урахуванням ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 30 липня 2015 року до 8 років позбавлення волі без конфіскації майна, звільненого 26 лютого 2019 року умовно-достроково із невідбутим терміном покарання 1 рік 2 місяці 13 днів,
21 січня 2021 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років 06 місяців позбавлення волі;
24 лютого 2021 року Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області за ч3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ухвали Малиновського районного суду м.Одеси від 05 жовтня 2023 року вирішено питання щодо призначення покарання на підставі двох вироків, згідно з ч.4 ст.70 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 21.01.2021 року та вироком Могилів- Подільського міськрайонного суду Вінницької області від року та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 04 роки та 03 місяці, звільненого від відбування покарання умовно-достроково для проходження військової служби на підставі ст. 81-1 КК України,
військовослужбовця за контрактом на посаді гранатометника першого стрілецького спеціалізованого відділення третього стрілецького спеціалізованого взводу першої стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) НОМЕР_1 окремої механізованої бригади (військова частина НОМЕР_2 ), у військовому званні «солдат»,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,-
встановив :
Обвинувальний акт в основному складено відповідно до вимог КПК України, вимоги територіальної підсудності дотримано, угод про визнання винуватості чи про примирення до суду не надійшло, підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акта прокурору не встановлено, тому є достатні підстави для призначення судового розгляду відповідно до ст.316 КПК України.
Дату судового розгляду суд визначає з урахуванням існуючого навантаження судді та графіку раніше призначених судових засідань.
Прокурор надав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою тривалістю 60 діб без визначення розміру застави, обгрунтоване тим, що ОСОБА_4 обвинувачується в умисному тяжкому злочині проти встановленого порядку несення військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п"яти до десяти років, а тому існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від суду у зв"язку з тяжкістю покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, у тому числі можливість виїзду обвинуваченого на непідконтрольну територію України, та що випливає також з факту порушення обвинуваченим обмежень, покладених на нього ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 24 травня 2024 року про звільнення умовно-достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.81-1 КК України; незаконного впливу на свідків, які на даний час не допитані судом та про місце перебування яких обвинувачений ознайомлений; можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, у тому числі військового злочину, передбаченого ст.ст.407-408 КК України, враховуючи схильність обвинуваченого до вчинення злочинів; крім цього, обвинувачений у разі обрання більш м"якого запобіжного заходу зобов"язаний повернутися до військової частини та матиме доступ до зброї, що створює ризик летальності; крім того, за вимогами ч.8 ст.176 КПК України до обвинуваченого підлягає застосуванню виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений Покотилко проти задоволення клопотання прокурора не заперечував; захисник ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого.
На підставі ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, тобто у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, за що законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п"яти до десяти років.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, наявність у обвинуваченого декількох непогашених судимостей за вчинення тяжких та особливо тяжкого умисних злочинів, характеру кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , викладені в обвинувальному акті обставини щодо вчинення кримінального правопорушення під час дії обмежень, встановлених ухвалою суду про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відсутності у обвинуваченого сталих соціальних зв"язків (сім"ї, утриманців), суд приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості переховування від органів досудового розслідування або суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, які вбачаються з обставин, зазначених прокурором.
Посилаючись на існування ризику впливу на свідків, прокурор не зазначив, щодо яких саме свідків існує такий ризик, не виклав відповідні обставини, а тому таке посилання є необгрунтованим і недоведеним; крім того, суд не вважає обставиною, що свідчить про існування ризику можливості вчинення кримінальних правопорушень, обов"язок обвинуваченого повернутися до військової частини у разі незастосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та, відповідно, отримання доступу до зброї, оскільки намір виконання такого обов"язку, у разі його вияву, навпаки, свідчитиме про активну громадянську позицію обвинуваченого та значне зниження суспільної небезпечності. До того ж, у клопотанні не викладено обставини щодо причетності ОСОБА_4 до кримінальних правопорушень, пов"язаних із застосуванням зброї, а тому зв"язок між отриманням ним доступу до зброї як військовослужбовця та можливістю вчинення нових кримінальних правопорушень є припущенням прокурора.
Суд не має приймати рішення на підставі припущень, а тому не вбачає існування таких обставин та ризику впливу обвинуваченого на свідків.
На підставі ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.
Тому за наявності встановлених ризиків суд не має підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з абзацом восьмим ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Виходячи з викладених у клопотанні обставин справи, характеру встановлених ризиків, наявності у обвинуваченого декількох судимостей, у тому числі за тяжкі та особливо тяжкий злочини, суд вважає за можливе не визначати обвинуваченому розмір застави.
Зважаючи на виявлене обвинуваченим бажання брати участь у розгляді справи в режимі відеоконференцзв"язку, враховуючи положення ст.336 КПК України, запровадження на території України режиму воєнного стану, що ускладнює доставку обвинуваченого до суду, з метою забезпечення права обвинуваченого на участь у судовому розгляді та безпеки і збереження життя і здоров"я учасників судового розгляду, реалізації завдань кримінального судочинства, за наявності технічної можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції суд вважає за можливе провести судове засідання в режимі відеоконференції між Березанським районним судом Миколаївської області та ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" за участю обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.182, 183, 194, 196, 314-316, 336, 369, 372 КПК України, суд -
постановив :
Призначити судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні о 15.00 год. 30 квітня 2025 року за участю прокурора, обвинуваченого, захисника.
Справу розглядати суддею одноособово.
Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою тривалістю до 20 червня 2025 року.
Судове засідання проводити в режимі відеоконференцзв"язку між Березанським районним судом Миколаївської області та Державною установою "Миколаївський слідчий ізолятор" за участю обвинуваченого ОСОБА_4 .
Доручити ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції за участю обвинуваченого, зобов"язати уповноважених службових осіб цієї установи вручити обвинуваченому пам`ятку про його процесуальні права, перевірити його документи, що посвідчують особу, та перебувати поряд з ним до закінчення судового засідання.
Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення; у іншій частині ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги за результатами розгляду кримінального провадження.
Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу до 20 червня 2025 року.
Дата проголошення повного тексту ухвали 24 квітня 2025 року о 15.45 год.
Суддя :