справа № 164/1232/23
п/с 1-кп/164/41/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2024 року. Селище Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_12 , його захисника ОСОБА_13 ,

обвинуваченої ОСОБА_14 , її захисника ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селище Маневичі клопотання прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000066 від 19 травня 2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_14 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст.28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурором ОСОБА_3 було подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 умотивоване тим, що під час розгляду кримінального провадження не відпали і продовжують існувати обґрунтовані підстави для продовження найсуворішого запобіжного заходу та легітимного обмеження обвинувачених у праві свободи пересування, передбаченого ст. 33 Конституції України. Підставами такого обмеження є наявність ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідатиме особі обвинувачених та вимогам ст. 2 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав із наведених у ньому підстав, просив задовольнити.

Обвинувачені та їх захисники, кожен зокрема, заперечили щодо задоволення клопотань прокурора, вважають їх необґрунтованими, а ризики, вказані у клопотаннях надуманими та такими, що не відповідають дійсності.

Обвинувачений ОСОБА_5 повідомив, що його відібрано як кандидата для проходження військової служби за контрактом, однак він не може самостійно пройти ВЛК, оскільки утримується в Луцькому СІЗО.

У зв`язку з цим захисник ОСОБА_11 подав суду заяву, в якій просив дозволу суду на проведення ВЛК щодо визначення стану придатності до військової служби обвинуваченого ОСОБА_5 в умовах слідчого ізолятора. Щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відночно обвинувачених заперечив.

Захисники, кожен зокрема, підтримали думку захисника ОСОБА_11 та заперечили щодо продовження запобіжних заходів у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_16 зазначив, що його підзахисний ОСОБА_4 хворіє на гепатит і в умовах СІЗО не отримує належного лікування, що унеможливлює його перебування під вартою, а тому щодо задоволення клопотання прокурора заперечив і з цієї підстави.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив замінити йому запобіжний захід із тримання під вартою на більш м`який у зв`зку його захворюванням на гепатит В.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, проаналізувавши обставини справи, суд приходить наступного висновку.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 16 грудня 2024 року було продовжено щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 13 лютого 2024 року включно.

Згідно зі ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 199 КПК України визначено, що суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні такого запобіжного заходу, не зменшилися.

На думку суду, ризик переховування від суду досі є реальним з огляду на тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , що також обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки обвинувачених. Співставлення можливих негативних для обвинувачених наслідків переховування у вигляді потенційного ув`язнення у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі, у перспективі робить цей ризик достатньо високим.

На думку суду, прокурором доведено наявність і на теперішній час ризиків, визначених п.1, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які не змінились та продовжують існувати, а тому, беручи до уваги те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років із конфіскацією майна, крім того, інкримінується діяння у складі злочинної групи, є неодноразово раніше судимими за умисні злочини, є мешканцями Львівської області, інформація про наявність стійких соціальних зв`язків на території Волинської області відсутня, суд приходить висновку про доцільність продовження вказаним обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до письмової згоди Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 відібрано для проходження військової служби за контрактом та планується на посаду стрільця 1 стрілецького спеціалізованого відділення 2 стрілецького спеціалізованого взводу стрілецької спеціалізованої роти (ШКВАЛ).

Указаною письмовою згодою військової частини підтверджуються пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 щодо його бажання долучитися до лав ЗСУ для захисту державного суверенітету та територіальної цілісності держави, однак на підтвердження захисником обвинуваченого ОСОБА_11 до заяви про надання дозволу судом на проведення ВЛК не долучено доказів, що адміністрація Луцького СІЗО ігнорує таке бажання обвинуваченого та не створює необхідних умов для проходження ним ВЛК.

Крім того, суд звертає увагу сторони захисту, що у повноваження захисника входить не лише захист обвинуваченого під час судового засідання і захисник не позбавлений права звертатися у будь які установи із відповідними клопотаннями та заявами в інтересах свого підзахисного.

Оскільки захисником ОСОБА_11 ні у своїй заяві, ні в судовому засіданні не доведено те, що ним вжиті усі можливі позасудові способи для забезпечення проходження обвинуваченим ОСОБА_5 військово-лікарської комісії для подальшого проходження військової служби, суд вважає, що таке клопотання є передчасним та до задоволення не підлягає.

З приводу пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_17 щодо поганого стану здоров`я обвинуваченого і відсутності належного лікування, то суд звертає увагу, що на момент розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу доказів щодо неможливості перебування за станом здоров`я в умовах СІЗО не надано.

Разом із тим, суд вважає доцільним звернути увагу процесуального прокурора у цьому кримінальному провадженні щодо неодноразового звернення обвинуваченого ОСОБА_4 до суду з приводу відсутності належного лікування в умовах тримання під вартою, а тому прокурору слід перевірити обґрунтованість указаних тверджень та надати суду інформацію, яка підтверджує або спростовує пояснення обвинуваченого.

Покладаючи на прокурора такий обов`язок у межах розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд також бере до уваги, що у Волинській обласній прокуратурі створений відповідний структурний підрозділ по нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, інших заходів примусового характеру у місцях несвободи, а також пробації, у повноваження якого входить моніторинг щодо запобігання катуванням чи нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із затриманими, взятими під варту та засудженими чи їх покаранню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176 178, 183 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шістдесят днів до 4 квітня 2025 року включно, без визначення застави.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на шістдесят днів до 4 квітня 2025 року включно, без визначення застави.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на шістдесят днів до 4 квітня 2025 року включно, без визначення застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя

Маневицького районного суду ОСОБА_1