Справа № 358/89/21 Провадження № 1-кп/358/58/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника обвинувачений адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000011 від 11.01.2021 року стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Побережка, Київської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, останнього разу 24.06.2011 Богуславським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст.71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 30.01.2015 на підставі ухвали Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області умовно-достроково на 5 місяців 22 дня, абонентський номер мобільного зв`язку: НОМЕР_1 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Хохітва, Київської області, українки, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше відповідно до ст. 89 КК України не судима,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с.Розкопанці Київської області, українки, громадянки України, з освітою 8 класів, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судима, без засобів зв`язку,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богуславського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, яке призначено до судового розгляду.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачуються в тому, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, а саме 24.06.2011 Богуславським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 30.01.2015 на підставі ухвали Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області умовно-достроково на 5 місяців 22 дня, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив новий злочин проти власності при наступних обставинах.

11.01.2021 близько 16.00 год. ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 знаходились за адресою АДРЕСА_5 , під час чого розпивали алкогольні напої. В ході розмови ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вирішили спільно здійснити таємне викрадення майна з господарства, що розташоване за адресою АДРЕСА_5 та власником якого являється ОСОБА_8 з метою обернення його на свою користь, таким чином вступивши в злочинну змову.

11.01.2021 близько 18.30 год. ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_5 прибули до погребу, що знаходиться неподалік від будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_5 та власником якого являється ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, користуючись відсутністю власника та сторонніх осіб, ОСОБА_4 шляхом застосування фізичної сили та металевого лому зламав запираючі пристрої вхідних дверей та металевої решітки та разом із ОСОБА_5 проник всередину до погребу, що знаходиться неподалік від будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_5 . ОСОБА_6 в цей час залишилась поряд з погребом ОСОБА_8 , щоб спостерігати за навколишньою обстановкою та мати можливість попередити співучасників про сторонніх осіб. В цей час ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного умислу, перебуваючи всередині погребу, відшукали та помістили до тканинного мішка, якого ОСОБА_4 приніс із собою, п`ять банок томатного соку об`ємом два літри кожна. В подальшому, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 були помічені на місці вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 , який припинив їх дії, внаслідок чого вони не довели злочин до кінця, а саме не отримали можливості розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_5 згідно висновку експерта, складеного за результатом проведення судово-товарознавчої експертизи, могли завдати потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 295 гривень.

Дії ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, тобто як незакінчений замах на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у інше приміщення.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 визнали і підтвердили фактичні обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, за епізодом 11.01.2021 року, в тому числі здійснення умисного незаконного проникнення до іншого приміщення потерпілої, тобто обвинувачені усвідомлювали, що господарські приміщення, до яких вчинялось проникнення, перебувають у володінні чужої особи.

Захисник обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з декриміналізацією закону, який встановлював відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, перекваліфікацію дій обвинувачених з ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України та закриття кримінального провадження за закінченням строків давності.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали клопотання захисника на просили його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 звернув увагу, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Оскільки вартість майнової шкоди, згідно висновку експерта, складеного за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи, яку могли завдати потерпілій ОСОБА_8 умисні, протиправні дії ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вчинені 11.01.2021 року склала 295 грн., що на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, отже до цих діянь мають застосуватись положення ст.5 КК України, тобто на теперішній час інкриміновані обвинуваченим дії не підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинені 11.01.2021 року слід перекваліфікувати з ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України, та звільнити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.162 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Заслухавши заявлене адвокатом клопотання, думку сторін кримінального провадження, перевірив матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

09.08.2024 року набув чинності Закон України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі за текстом Закон № 3886-IX), яким статтю 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» викладено в новій редакції та фактично частково декриміналізовано частину діянь, які раніше підпадали під дію ст.ст. 185, 190, 191 КК України, через збільшення розміру вартості викраденого майна для притягнення осіб до адміністративної відповідальності за вчинення дрібних викрадень.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За частиною 1 статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

Законом № 3886-IX у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З цього виходить, що статті 185, 190, 191 фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Як наслідок, для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, дана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК.

За приписами ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму доходів громадян для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Така правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа № 278/1566/21).

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК, у 2021 році становила 2270 грн.

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються за ч. 3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК як незакінчений замах на вчинення 11.01.2021 таємного викрадення чужого майна (крадіжку) на суму 295 грн., за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у інше приміщення.

Оскільки вартість майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, до цього діяння має застосовуватися ст. 5 КК України, тобто діяння ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 втратили кримінальну караність та мають ознаки адміністративного правопорушення.

Однак, оскільки діяння вчинене з проникненням у інше приміщення, дії обвинувачених підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК у зв`язку з таким.

Об`єктивна сторона ст. 162 КК полягає, серед іншого, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи, зокрема, у незаконному проникненні до іншого приміщення, як це встановлено органом досудового розслідування.

Частиною 3 статті 337 КПК встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч. 1 ст. 12 КК).

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК України дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Таким чином, враховуючи положення ч.3 ст.337 КПК України, дії обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 слід перекваліфікувати з ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України, кваліфікувавши їх, як незаконне проникнення у інше приміщення.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ч.4 ст.286 КПК України визначено, що у разі, якщо під час судового розгляду сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст.49 КК України, є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження. За правилами ч.8 цієї статті закриття кримінального провадження на цій підставі не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Правилами ч.3 ст.288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення обставин, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Виходячи з положень п.1 ч.2 ст. 284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст.49 КК України підстав та наявності згоди з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши останнього від кримінальної відповідальності.

Тобто суд повинен звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.

Санкцією ч.1 ст.162 КК України передбачено найбільш сурове покарання у вигляді обмеження волі.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України згідно з ч.2 ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у вигляді обмеження волі, до дня набрання вироком законної сили сплинули 3 роки.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 17 листопада 2022 року у справі №305/2064/19, факт вчинення особою нового злочину має бути підтверджений вироком суду, що набрав законної сили.

Проте матеріали кримінального провадження не містять інформації, яка б стверджувала про вчинення обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 нового злочину, який би був підтверджений вироком суду, що набрав законної сили.

Судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили 11.01.2021 року кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України, а тому, як слідує з матеріалів справи, диференційовані строки давності притягнення їх до кримінальної відповідальності закінчились.

Процесуальні витрати на залучення експерта слід віднести на рахунок держави.

Суд також вважає, що з метою вирішення в подальшому долі речових доказів в порядку, та на умовах, які передбачені статтею 100 КПК України, слід застосувати частину четверту статті 174 КПК України - та скасувати арешт майна, який був накладений згідно ухвали слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 15.01.2021.

Долю речових доказів у справі необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

Запобіжний захід не застосовувався.

Керуючись, ст.ст. 12, 49, 162 ч. 1 КК України, ст.ст. 284 - 286, 288, 337, 369-372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_4 з ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.162 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст.49 КК України.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_5 з ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст.49 КК України.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.162 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст.49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 11.01.2021 року стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Скасувати арешт майна, який був накладений згідно ухвали слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 15 січня 2021 року, на підставі частини четвертої статті 174 КПК України, для вирішення питання речових доказів на умовах, та в порядку, який передбачено статтею 100 КПК України.

Речові докази в кримінальному провадженні №0000011 від 11.01.2021, а саме: мішок; п`ять банок об`ємом два літри з рідиною червоного кольору, що за консистенцією нагадує томатний сік; пляшку, на якій наявний напис «MAKULU» та в якій знаходиться рідина, які поміщено до кімнати зберігання речових доказів Відділення поліції №2 Обухівського РУП ГУНП у Київській області, за адресою м. Богуслав, вулиця Франка, 14, після набрання ухвалою законної сили - знищити.

Цивільні позови не заявлені.

Запобіжний захід не застосовувався.

Віднести процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи від 19.01.2021 в сумі 300 грн. на рахунок держави.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Богуславський районний суд Київської області.

Головуючий: суддя ОСОБА_1