Справа 760/3329/23 Головуюча в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-сс/824/1495/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчої судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

До Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_6 на ухвалу слідчої судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро, що полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчої судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року, визначено склад колегії суддів: ОСОБА_2 (головуючий), судді ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Будучи повідомленим про день, час та місце апеляційного розгляду, ОСОБА_6 у судове засідання на визначений час не з`явився. Повідомлень щодо причин своєї неявки із обґрунтуванням їх поважності, до суду не надав. У зв`язку із чим, колегія суддів вважала за можливе апеляційний розгляд проводити у відсутність ОСОБА_6 .

У судовому засіданні судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заявили самовідвід із підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Обговоривши доводи заяв про самовідвід, колегія суддів приходить до висновку, що заяви про самовідвід суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підлягають до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. При цьому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75 - 79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону, є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя. Вказане положення закріплене в ч. 1 ст. 21 КПК України, яка кореспондується з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

В пункті 104 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) від 27.05.2013 зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» (заява №7577/02) від 03.05.2007 зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Враховуючи наведені у заявах про самовідвід суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підстави, у даному випадку стверджувалось про можливі сумніви щодо недотримання виключно суб`єктивного критерію безсторонності суду, що є предметом перевірки під час розгляду питання про самовідвід, необхідно звернути увагу на наступне.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням ХІ з`їзду суддів України від 22.02.2013, визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до пункту 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів, а згідно з їх пунктом 2.5 суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Колегія суддів, у контексті викладеного, звертає увагу на те, що заявник ОСОБА_6 , своєю поведінкою у публічному просторі припускається поведінки, яка, сама по собі, не викликає у суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суб`єктивного ставлення до розгляду вказаного судового провадження, однак, об`єктивно свідчить про наявність обставин, які у стороннього спостерігача можуть викликати сумніви у неупередженості суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у даному судовому провадженні.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення заяв про самовідвід суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Задовольнити самовідвід суддів ОСОБА_2 ,ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від участі у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу слідчої судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро, що полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчої судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро, що полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, передати до управління забезпечення діяльності судової палати з розгляду кримінальних справ для здійснення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду, відповідно до вимог ст. 35 КПК України.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

___________________ ______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4