Справа № 466/439/25
Провадження № 1-кп/466/486/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження № 0001297 від 10.12.2024 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Чортория Любарського району Житомирської області, громадянина України, українця, військовослужбовця, солдата, стрільця відділення охорони ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, військовослужбовця, старшого солдата, водія відділення охорони ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», перебуваючи на посаді стрільця відділення охорони вказаної військової частини, діючи у порушення вимог ст.ст. ст. ст. 19, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 03.05.2024, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, привласнив чуже майно, яке перебувало у його віданні, в умовах воєнного стану, а саме майно 4762 військового представництва Міністерства оборони України, що знаходиться на території військового містечка за адресою: АДРЕСА_4 , у виді води ТМ «Моршинська» 0,75 л слабогазована у кількості 108 одиниць, води ТМ «Моршинська» 1,5 л негазована у кількості 1518 одиниць, води ТМ «Моршинська» 1,5 л слабогазована у кількості 2520 одиниць, на загальну суму 23806,20 грн.

У подальшому, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 07.05.2024, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, діючи за попередньою змовою групою осіб з старшим солдатом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , повторно в умовах воєнного стану привласнив чуже майно, яке перебувало у його віданні, а саме 1240 центру забезпечення реалізації договорів по контролю над озброєнням Головного управління військового співробітництва Збройних сил України, що знаходиться на території військового містечка за адресою: АДРЕСА_4 , у виді води ТМ «Моршинська» 0,5 л слабогазована у кількості 1032 одиниць, води ТМ «Моршинська» 1,5 л негазована у кількості 1888 одиниць, води ТМ «Моршинська» 1,5 л слабогазована у кількості 2520 одиниць, на загальну суму 29672 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у привласненні чужого майна, яке перебувало у його віданні, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», перебуваючи на посаді водія відділення охорони вказаної військової частини, діючи у порушення вимог ст. ст. 19, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 07.05.2024, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, діючи за попередньою змовою групою осіб з солдатом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 в умовах воєнного стану привласнив чуже майно, яке перебувало у його віданні, а саме 1240 центру забезпечення реалізації договорів по контролю над озброєнням Головного управління військового співробітництва Збройних сил України, що знаходиться на території військового містечка за адресою: АДРЕСА_4 , у виді води ТМ «Моршинська» 0,5 л слабогазована у кількості 1032 одиниць, води ТМ «Моршинська» 1,5 л негазована у кількості 1888 одиниць, води ТМ «Моршинська» 1,5 л слабогазована у кількості 2520 одиниць, на загальну суму 29672 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у привласненні чужого майна, яке перебувало у його віданні, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001297 від 10.12.2024, з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_6 з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, 08 січня 2025 була укладена угода про визнання винуватості, яка долучена до обвинувального акта.

Так із змісту даної угоди встановлено, що ОСОБА_6 беззастережно та в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, та наведені обставини вчинення цього правопорушення і зобов`язується беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування строком на 1 рік, та звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, яке є достатнім для виправлення особи.

Крім того, в ході досудового розслідування між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001297 від 10.12.2024, з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_7 з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, 08 січня 2025 була укладена угода про визнання винуватості, яка долучена до обвинувального акта.

Так із змісту даної угоди встановлено, що ОСОБА_7 беззастережно та в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, та наведені обставини вчинення цього правопорушення і зобов`язується беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування строком на 1 рік, та звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, яке є достатнім для виправлення особи.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав укладену між прокурором та ОСОБА_6 угоду про визнання винуватості від 08 січня 2025 року, просить таку затвердити.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.

Захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав укладену між прокурором та ОСОБА_7 угоду про визнання винуватості від 08 січня 2025 року, просить таку затвердити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав укладені з обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 угоди про визнання винуватості від 08 січня 2025 року, просить таку затвердити.

Заслухавши думку прокурора, обвинувачених, захисників, які просили затвердити угоди про визнання винуватості, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що винуватість обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена та їх дії вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 191 КК України привласнення чужого майна, яке перебувало у їх віданні, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

Відтак суд вважає, що слід затвердити угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження з тих підстав, що така відповідає вимогам ст. 472 КПК України, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повністю визнають себе винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, учасники судового провадження просять такі угоди затвердити, сторонам угоди роз`яснено положення ст. 473, ч. 4 ст. 474, ст. 476 КПК України, узгоджена сторонами міра покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особам обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , укладення даних угод між сторонами кримінального провадження було добровільним та обвинувачені реально можуть виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

У ст. 472 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про визнання винуватості. Згідно вимог ст. 474 КПК України, якщо угоду досягнуто, обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Підстав для відмови у затвердженні укладених між сторонами угод про визнання винуватості суд не вбачає.

Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 слід стягнути в дохід держави 12116,48грн. (дванадцять тисяч сто шістнадцять гривень сорок вісім копійок) витрат за проведення судово-економічної експертизи №769/24-22 від 23.10.2024.

Крім того, заставу, внесену за ОСОБА_6 у розмірі 242000,00грн., суд вважає за необхідне після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості від 08 січня 2025 року, укладену між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001297 від 10.12.2024, з одного боку та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_6 з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, за умовами якої сторони погодились на повне визнання ОСОБА_6 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, та призначення ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 191 КК України, у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування строком на 1 рік та звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування строком на 1 (один) рік.

Застосувати до ОСОБА_6 ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч.1 п.п. 1, 2 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Затвердити угоду про визнання винуватості від 08 січня 2025 року, укладену між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001297 від 10.12.2024, з одного боку та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_7 з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, за умовами якої сторони погодились на повне визнання ОСОБА_7 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, та призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 191 КК України, у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування строком на 1 рік та звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування строком на 1 (один) рік.

Застосувати до ОСОБА_7 ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч.1 п.п. 1, 2 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в дохід держави 12116,48грн. (дванадцять тисяч сто шістнадцять гривень сорок вісім копійок) витрат за проведення судово-економічної експертизи №769/24-22 від 23.10.2024.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді застави до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили, відповідно до вимог ст.182 КПК України, повернути заставодавцю заставу в розмірі 242000,00 грн. (двісті сорок дві тисячі гривень), внесену на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 19.06.2024 року, на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області 19.06.2024 року за ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1