Дата документу 19.02.2025Справа № 554/1975/25
Провадження № 1-кс/554/2951/2025

У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000108 від 24.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного строком на 60 днів з визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, прохали застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Вказували на таки ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для даного кримінального провадження, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Сторона обвинувачення наполягала та тому, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки досудове розслідування триває, можливо виявлення інших епізодів злочинної діяльності, оскільки заявник повідомляв про існування «механізму освоєння державних коштів».

Підозрюваний заперечував вчинення ним кримінального правопорушення за обставин, зазначених стороною обвинувачення. Він намагався допомогти вирішити питання заявника про придбання житла, який ніяк не міг його підібрати. Коли 17.02.2025 року за наполяганням заявника вони ввечері зустрілися, той щось йому передав, можливо, хотів віддячити, оскільки ще 12.02.2025 року він став власником майна. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Захисник наголошував, що підозра є необґрунтованою, що мала місце провокація вчинення кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний має бездоганну репутацію. Крім того, стороною обвинувачення не доведені ризики, передбачені КПК України. Підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, раніше несудимий, має родину, характеризується виключно позитивно. Просив у задоволенні клопотання про обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити та обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або нічного домашнього арешту.

Заслухавши учасників процесу, приходжу до такого висновку.

Встановлено, що слідчою групою ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000108 від 24.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Розпорядженням голови Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області №82-к від 10.09.2010 ОСОБА_6 , призначено на посаду начальника управління праці та соціального захисту населення Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області.

Таким чином, ОСОБА_6 , будучи начальником управління праці та соціального захисту населення Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області, є службовою особою, яка займає відповідальне становище, оскільки він є керівником органу державної влади.

Крім того, було встановлено, що порядком виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року №719 визначено умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей осіб, визначених пунктами 2-5 частини першої статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» , для осіб з інвалідністю I-II груп, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначених пунктами 11-14 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та які потребують поліпшення житлових умов (далі - субвенція) і включені до списків осіб, які користуються правом позачергового (першочергового) одержання жилих приміщень, за місцем проживання відповідно до законодавства за категоріями, встановленими пунктом 1 Порядку.

Грошова компенсація виплачується у повному обсязі, в порядку черговості відповідно до дати взяття на квартирний облік та з урахуванням категорії одержувача грошової компенсації для членів сімей осіб, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей осіб, визначених пунктами 2-5 частини першої статті 10-1 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, для осіб з інвалідністю I-II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначених пунктами 11-14 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та які потребують поліпшення житлових умов.

Подані документи про призначення даної грошової компенсації розглядаються на комісії щодо розгляду заяв членів сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли та осіб з інвалідністю, внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, деяких категорій осіб, які брали участь в Революції Гідності, про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення в присутності заявника (його законного представника чи уповноваженої особи), заявника, який перемістився, та приймається рішення про призначення (відмову в призначенні/виплаті) грошової компенсації, надання дозволу на відкриття спеціального рахунка в уповноваженому банку за місцем перебування заявника, який перемістився, на обліку в базі даних.

Право на отримання грошової компенсації вважається використаним із дати державної реєстрації речових прав на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за членами сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, особи з інвалідністю та членами її сім`ї, на яких було розраховано грошову компенсацію.

Так, у 2024 році ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи особою з інвалідністю ІІ групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в забезпеченні та здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України, відсічі, стримуванні та захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з збройною агресією Російської Федерації проти України, визначених пунктами 11-14 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», потребуючи поліпшення житлових умов і будучи включеним до списків осіб, які користуються правом позачергового (першочергового) одержання жилих приміщень, відповідно до законодавства за категоріями, звернувся до управління соціального захисту населення Кременчуцької районної військової адміністрації з заявою про призначення даної грошової компенсації.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_7 , комісією управління соціального захисту населення Кременчуцької районної військової адміністрації з розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №719 від 19.10.2016 р. «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей», було прийнято рішення про призначення ОСОБА_7 вказаної грошової компенсації в розмірі 1 692 747 грн.

Однак, у 2024 році ОСОБА_6 , будучи начальником управління соціального захисту населення Кременчуцької районної військової адміністрації, діючи з прямим умислом та корисливою метою, запропонував ОСОБА_7 надати неправомірну вигоду за прискорення та безперешкодне отримання грошової компенсації в сумі 1 692 747 грн.

Після цього ОСОБА_7 , розуміючи можливі негативні наслідки у вигляді ймовірного обмеження його законної можливості отримання грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, вимушений був погодитись на пропозицію ОСОБА_6

ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_6 , звернувся до правоохоронних органів із відповідною заявою.

В подальшому у лютому 2025 року ОСОБА_6 , з метою реалізації свого злочинного умислу, під час зустрічей із ОСОБА_7 повідомляв, що сума неправомірної вигоди становитиме 2000 доларів США та останній швидко та безперешкодно отримає грошову компенсації в сумі 1 692 747грн.

У подальшому ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на отримання неправомірної вигоди, а саме 17 лютого 2025 року в ході телефонної розмови з ОСОБА_7 домовились про зустріч.

17.02.2025 близько 18 години на паркувальному майданчику поряд з магазином «АТБ-маркет», що розташований за адресою: м. Кременчук, вул.101-1 квартал, 10, Полтавської області, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в розмірі 2000 доларів США за прискорене та безперешкодне отримання ОСОБА_7 виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, в розмірі 1 692 747грн.

Того ж дня, після одержання ОСОБА_6 вказаної неправомірної вигоди під час його безпосереднього затримання, з метою спроби уникнення понесення відповідальності, ОСОБА_6 викинув з рук на землю отриману ним неправомірну вигоду, яку в подальшому було виявлено та вилучено всю суму одержаних грошових коштів у сумі 2000 доларів США (20 купюр номіналом по 100 доларів США кожна) на місці затримання ОСОБА_6 , а саме поряд із заднім лівим колесом автомобіля «Jeep Compas», д.н.з. НОМЕР_1 , припаркованим на відкритій ділянці місцевості на паркувальному майданчику поряд з «АТБ-маркет», що за адресою: м.Кременчук, вул.101-й квартал, 10, Полтавської області.

17.02.2025 р. о 18:10 год. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

18.02.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході судового розгляду встановлено, що вручена органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозра за ч.3 ст. 368 КК України повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без них.

На підставі викладеного, приходжу до висновку про задоволення клопотання.

Так, перебуваючи на волі, підозрюваний, через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк, оскільки ОСОБА_6 інкриміновано вчинення тяжкого злочину, кримінальна відповідальність за який передбачає позбавлення волі на строк до десяти років, а тому останній може ухилятися від слідства та суду, що унеможливлює своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому кримінального покарання за скоєний злочин.

Наявність у підозрюваного значних засобів для існування: офіційних та неофіційних джерел доходів, заощаджень, соціальних зв`язків, що є неспростовним ризиком продовження вчинення злочинів ОСОБА_6 , з якими перебуваючи на волі він матиме необмежену можливість спілкуватись/домовлятись з ними про можливі незаконні дії в даному кримінальному провадженні у майбутньому, в тому числі незаконного впливу на свідків, коло яких наразі встановлюється.

Підозрюваний ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час не встановлено місце знаходження ряду речових доказів, які підозрюваний ОСОБА_6 особисто або за участі інших осіб, перебуваючи на волі, може вчинити будь-які дії спрямовані на знищення таких предметів та речей, що матимуть доказове значення у вказаному кримінальному провадженню.

Підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, так як, йому відомі анкетні їх дані та місце проживання у вказаному кримінальному провадженні. Таким чином підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі може вчиняти тиск (як фізичний так і психологічний) на вказаних вище осіб з метою зміни ними показань на його користь, що, в свою чергу, унеможливить притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Щодо ймовірності ризику незаконного впливу на вказаних свідків, слід зазначити, що підозрюваний ОСОБА_6 , через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк позбавлення волі, а кримінальна відповідальність за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, передбачає позбавлення волі на строк до десяти років, а тому підозрюваний ОСОБА_6 може ухилятися від слідства та суду, переховуватись від органів досудового розслідування, покинути межі території України, що унеможливлює своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення їй кримінального покарання за скоєний злочин.

Окрім цього наразі встановлюється повне коло осіб, причетних до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, з якими підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі може оговорити захисну позицію.

Окрім того, підозрюваний ОСОБА_6 користуючись своїми зв`язками та маючи авторитет, зможе вжити заходів для впливу на таких осіб з метою надання ними завідомо неправдивих показань, їх ненадання або перекручування обставин.

Зміна показань свідків на користь підозрюваного унеможливить якісне, повне та об`єктивне проведення досудового розслідування та позбавить можливості притягти винних осіб до кримінальної відповідальності.

Підозрюваний ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, вчиняти спроби будь-якого іншого перешкоджання здійсненню кримінального провадження, не виконувати процесуальні рішенні, у тому числі вирок суду, оскільки підозрюваний є працездатним, має задовільний стан здоров`я.

Таким чином, об`єктивна потреба у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зумовлюється переліченими ризиками у сукупності з тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення, даними про особу та іншими вищевикладеними обставинами.

У разі не обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній через усвідомлення можливого позбавлення волі на тривалий строк, а кримінальна відповідальність за злочин, який йому інкримінований передбачає позбавлення волі на строк до десяти років, і може та матиме реальну можливість ухилятися від слідства та суду, переховуватись від органів досудового розслідування, покинути межі території України, що унеможливлює своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому кримінального покарання за скоєні злочини.

При цьому більш м`які запобіжні заходи в світлі конкретних обставин справи не здатні у повній мірі нівелювати наведені у цьому клопотанні ризики та не забезпечать дієвості кримінального провадження як це може бути при застосуванні запобіжного заходу у виді застави, коли невиконання підозрюваним ОСОБА_6 встановлених обов`язків може стати приводом для звернення в дохід держави та зарахування застави до спеціального фонду Державного бюджету.

Отже, у ході судового розгляду знайшло підтвердження наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно визначати розмір застави, який повинен бути достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладеного на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього обов`язки: зокрема: прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

З огляду на наявність вказаних ризиків, слідчий суддя приходить до висновку про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані до підозрюваного з наступних причин: особисте зобов`язання не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що цей запобіжний захід вимагає наявність особливої довіри до підозрюваного в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків, враховуючи тяжкість злочину, вимагається постійний контроль за поведінкою підозрюваного, що може бути досягнуто лише при застосуванні запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням його свободи. До того ж, останній перебуваючи на свободі зможе чинити тиск на свідків у даному кримінальному провадженні з метою перешкоджання проведення досудового розслідування; особиста порука на адресу прокуратури області не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за підозрюваного ОСОБА_6 ; застава - слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного, його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу; домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_6 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 202, 205, 395 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 17.04.2025 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 18.10 год. 17.02.2025 року.

Одночасно ОСОБА_6 визначити запобіжний захід у вигляді застави межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242 240 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень у національній грошовій одиниці.

Виконання даної ухвали покласти на ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)».

Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: отримувач - ТУ ДСА України в Полтавській області, ЗКПО 26304855, р/р UA0015950 В ДКСУ м. Київ, МФО 820172, призначення платежу застава за ОСОБА_6 , № ухвали суду та назва суду, прізвище, ім`я, по-батькові платника застави.

Покласти на ОСОБА_6 у разі внесення застави, наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади власний паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, та він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1