ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №621/2155/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/281/25 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 17 червня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лиман Зміївського району Харківської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-29.12.2022 Зміївським районним судом Харківської області за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік,

засуджено за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.ч.1, 4 ст.71 КК України, частково приєднано до покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 29.12.2022 строком 4 місяці обмеження волі, які із застосуванням положень ст.72 КК України, переведено в більш суворий вид покарання з розрахунку два дні обмеження волі - до одного дня позбавлення волі, та ОСОБА_8 визначено остаточне покарання 5 років 2 місяці позбавлення волі.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, 18 квітня 2023 року, в денний час, ОСОБА_8 , працюючи на посаді слюсаря з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів 4 розряду Зміївської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства «Центренерго», перебував на території вказаного підприємства, яке розташоване за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт.Слобожанське, вул.Балаклійське шосе, 2, де у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

З метою реалізації свого кримінально протиправного умислу ОСОБА_8 , в той же день та час, перебуваючи на території Зміївської теплової електричної станції ПАТ «Центренерго», за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт.Слобожанське, вул..Балаклійське шосе, буд.2, переконавшись, що його дії ніким не будуть помічені, діючи умисно, протиправно, таємно, с корисливих мотивів, з метою наживи, в умовах дії воєнного стану, введеного в Україні 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, в подальшому неодноразово продовженим, усвідомлюючи протиправність своїх дій та свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, пройшов до приміщення турбінного відділення, на відмітці 0 котло-турбінного цеху №1 блоку № 5 Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго», звідки викрав різані мідні дроти, загальною вагою 10 кг 820 грам, вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи № 2014/23 від 24.03.2023, - 2899 гривень 76 копійок, що належали Зміївській ТЕС ПАТ «Центренерго», які поклав до своєї сумки з метою подальшого винесення з території станції.

Однак, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, ОСОБА_8 не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки під час виходу з території Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» з викраденим майном, був зупинений на прохідній охоронцем воєнізованої охорони.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Указав, що:

-поясненнями обвинуваченого спростовується, що він таємно, свідомо, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, заволодів уламками металевих дротів, які намагався винести за межі підприємства. Навпаки, він пояснив, що не приховуючи своїх дій, назбиравши уламки дротів, які, на його думку, були сміттям і не використовувалися в процесі виробництва, і не ховаючись, виносив їх через прохідну де його зупинили працівники охорони і на їх вимогу він показав усе, що містилось у нього в рюкзаку;

-ПАТ «Центренерго» майнової шкоди не завдано. Разом із цим потерпілою стороною не було надано доказів того, що майно, яке намагався винести ОСОБА_8 належить їй, зокрема перебуває на балансі.

Вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_8 відсутній склад злочину, передбачений ч.4 ст.185 КК України. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України закрити.

Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце судового засідання, заяв чи клопотань про особисту участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не надав, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проводився за відсутності останнього.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, кваліфікація його дій за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.

Доводи апеляційної скарги захисника про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів, а саме:

-показаннями допитаного у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_8 , який пояснив, що в 2023 році працював слюсарем на Зміївській ТЕС. Після обстрілу Зміївської ТЕС окупаційними військами російської федерації в лютому-березні 2023 року деякі будівлі цехів станції зазнали значних ушкоджень, і працівників направляли розбирати завали, та відшукувати й збирати вціліле майно. 18 квітня 2023 року, в денний час, він з іншими працівниками розбирав завали у приміщенні турбінного відділення, на відмітці 0 котло-турбінного цеху №1 блоку № 5 Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго, де побачив складену купу мідних дротів, яку, напевно, складала попередня зміна робітників. В нього одразу ж виник умисел заволодіти вказаними дротами з метою подальшого продажу на металоприйомному пункті. Переконавшись, що його ніхто зі співробітників не бачить, він переніс вказані дроти у більш віддалений куток приміщення цеху, а в подальшому, наприкінці зміни, склав вказані мідні дроти, вагою приблизно 10 кг, до свого рюкзака, і збирався йти додому. На прохідній станції його зупинили працівники воєнізованої охорони та при перевірці його рюкзака виявили викрадені мідні дроти, після чого викликали поліцію. Вказану крадіжку він дійсно вчинив у період встановленого судом іспитового терміну за іншим вироком У вчиненому щиро розкаюється та просив суворо не карати;

-показаннями допитаного в судовому засіданні представника потерпілого ПАТ «Центренерго» Зміївська ТЕС ОСОБА_9 , який пояснив, що теплова електрична станція є охоронюваним об`єктом енергетичної системи України, на якій діють посилені заходи безпеки. Вхід на територію станції здійснюється по обов`язковим електронним перепусткам через декілька прохідних, на яких завжди чергують працівники воєнізованої охорони. Забороняється виносити з території станції чи проносити на територію станції будь-яке майно без спеціального дозволу. 18 квітня 2023 року працівниками воєнізованої охорони, близько 17.00 години, наприкінці зміни, був зупинений ОСОБА_8 , в якого при перевірці його рюкзака, було виявлено крадіжку різаних мідних дротів. Мідні дроти, які були викрадені ОСОБА_8 , є власністю станції, і в разі доведення умислу до кінця, їх викрадення спричинило б підприємству матеріальну шкоду. Оскільки майно було повернуто, цивільний позов до обвинуваченого Зміївська ТЕС не заявляла;

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000150 від 18.04.2023 року;

-рапортом служби 102 про отримане повідомлення про вчинене правопорушення від 18.04.2023;

-заявою в.о.директора Зміївської ТЕС ОСОБА_10 про вчинене правопорушення від 19.04.2023;

-протоколом огляду місця події від 18.04.2023 з фототаблицею, в ході якого ОСОБА_8 добровільно видав викрадене майно різані мідні дроти вагою 10 кг 820 грам;

-постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання;

-пвитанцією № 455 про отримання на зберігання речових доказів у кримінальному провадженні № 0000150;

-ухвалою слідчого судді від 20.04.2023 про арешт тимчасово вилученого майна різані мідні дроти, загальною вагою 10 кг 820 грам, власником яких є Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго», які визнані речовим доказом в кримінальному провадженні;

-довідкою від 21.04.2023 Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго», згідно якої сума збитків складає 2965,93 гривні;

-постановою про призначення судової товарознавчої експертизи від 24.04.2023;

-висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 2014/23 від 24.04.2023, згідно якого вартість викраденого майна складає 2899,76 гривень;

-протоколом огляду місця події від 11.05.2023 року з фото таблицею;

-довідкою ЦЦРКУ № 1 (по відділу кадрів), згідно якої ОСОБА_8 прибув на територію Зміївської ТЕС 18.04.2023 року о 07 годині 43 хвилини. Протягом зміни з території станції не відлучався. Разом з ним у зміні перебували ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

-копією (витягу) з журналу інструктажів від 18.04.2023;

-робочою інструкцією слюсаря з ремонту устаткування ПАТ «Центренерго» Зміївська ТЕС;

-протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 від 12.06.2023 року з фототаблицями;

-протоколом огляду місця події від 12.06.2023.

Частиною 4 ст.185 КК України встановлено відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 стверджує, що поясненнями обвинуваченого спростовується факт таємного заволодіння уламками мідних дротів. Однак ці твердження спростовуються сукупністю вищенаведених доказів, зокрема і власними показаннями обвинуваченого, викладеними у вироку суду першої інстанції.

Згідно з цими показаннями, ОСОБА_8 , діючи умисно, пересвідчився, що за його діями ніхто не спостерігає, після чого переніс мідні дроти до віддаленого кутка цеху, сховав їх у своєму рюкзаку та намагався винести за межі підприємства.

Такий спосіб дій об`єктивно свідчить про таємний характер заволодіння майном, що відповідає ознакам крадіжки, передбаченої ч.4 ст.185 КК України.

Доводи скарги захисника про те, що потерпілою стороною не було надано доказів того, що майно, яке намагався винести ОСОБА_8 належить їй, зокрема перебуває на балансі, є необґрунтованими з огляду на таке:

Мідні дроти знаходилися на території охоронюваного об`єкта енергетичної системи України, доступ до якого мають виключно працівники підприємства або особи, уповноважені адміністрацією. Це є прямим доказом того, що майно належить підприємству і використовується в його господарській діяльності.

Як пояснив представник потерпілої сторони, мідні дроти, як і інше майно станції, перебувають під суворим контролем. Винесення будь-якого майна з території станції без дозволу заборонене, що підтверджує дотримання майнових прав підприємства.

Мідні дроти були виявлені у рюкзаку ОСОБА_8 під час перевірки на прохідній підприємства, що свідчить про їх перебування у виключному розпорядженні Зміївської ТЕС. Стороною захисту не було надано жодних доказів, які б спростували цей факт або свідчили про належність майна іншій особі.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що доводи скарги захисника не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин та належності мідних дротів Зміївській ТЕС.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому в умовах воєнного стану, - є правильним.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б вплинути на правильність висновків суду і були б підставою для скасування вироку, також не встановлено.

Покарання ОСОБА_8 призначене відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та всіх даних про його особу, воно є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Що стосується клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування до нього Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», то воно задоволенню не підлягає з наступних підстав.

09.08.2024 набув чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01.01.2023 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_8 було заподіяно матеріальну шкоду в особі Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» в розмірі 2899 грн. 76 коп., що перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на 2023 рік.

Враховуючи викладене, підстави для скасування або зміни вироку - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 17 червня 2024 року 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: