Справа №295/4283/25
УХВАЛА

27.03.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, подане старшим слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_6 ,

погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 ,

у кримінальному провадженні №0001737 від 10.03.2025,

стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Михайлин Козятинського району Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не має на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування.

Клопотання обґрунтоване тим, що 04.06.2024 ОСОБА_4 уклав контракт про проходження військової служби у військові частині НОМЕР_1 до закінчення особливого періоду.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 04.06.2024 №247 солдата ОСОБА_4 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 01.06.2024 №82-РС на посаду номера обслуги 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону, - зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

У подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.06.2024 №272 солдат ОСОБА_4 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 24.06.2024 №174-РС на посаду стрільця 2 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ), - вважається таким, що прийняв справи, посаду та приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 01.08.2024 №212-РС, солдата ОСОБА_4 звільнено із займаних посад та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з 06.07.2024.

Також ОСОБА_4 зараховано у списки особового складу військової частини НОМЕР_1 на весь термін перебування у розпорядженні.

27.01.2025, у зв`язку із самовільним залишенням території військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 , останньому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.01.2025 №29, призупинено виплату грошового забезпечення та знято з котлового забезпечення.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Розділу І Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 27.01.2025 о 18:00 самовільно залишив місце служби розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 та перебував поза межами служби до 26.03.2025, коли був затриманий слідчим в приміщенні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_4 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення місця служби та його причини не повідомляв, а проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи це із виконання службових обов`язків.

27.03.2025 у зв`язку з наявністю достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Михайлин Козятинського району Вінницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вручено письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення орган досудового розслідування підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами: актом службового розслідування, проведеного військовою частиною НОМЕР_1 ; рапортом про виявлення відсутності на службі ОСОБА_4 ; наказом командира військової частини про початок службового розслідування по факту самовільного залишення місця служби у військовій частині НОМЕР_1 військовослужбовцем ОСОБА_4 ; наказом командира військової частини про результати службового розслідування за фактом самовільного місця служби ОСОБА_4 ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий вказує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 сторона обвинувачення також вказує, що метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення тобто ризикам, передбаченим п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Так, наявний реальний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, а саме позбавлення волі строком від п`яти до десяти років. Також, існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки військовослужбовець ОСОБА_4 самовільно залишив місце служби у військовій частині НОМЕР_1 та обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, та проводив час на власний розсуд 2 місяці. Крім того, 23.03.2023 Ружинським районним судом Житомирської області у справі №288/938/18 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 03.06.2024 у справі №295/8468/24 ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання за вироком Ружинського районного суду Житомирської області від 23.03.2023 умовно-достроково з невідбутою частиною 3 (три) роки 12 (дванадцять) днів, для проходження військової служби за контрактом.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний у судовому засіданні вказав, що вину у скоєному визнає, просив визначити розмір застави.

Захисник у судовому засідання просила не застосовувати до підозрюваного запобіжний захід, а у разі обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначити заставу у мінімальному розмірі.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001737 від 10.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

27.03.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення з правою кваліфікацією за ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід тримання під вартою.

У відповідності до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Окрім того, згідно з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_4 , можливо, вчинив злочин, передбачений ч.5 ст. 407 КК України, що наразі підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує вимоги п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, при оцінці існуючих ризиків, на які покликались слідчий та прокурор, суд враховує також, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26.07.2001 Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

З клопотання та доданих до нього матеріалів слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, санкція якої передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

На переконання слідчого судді, слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені у п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, обставини та характер можливого правопорушення, а саме що ОСОБА_4 самовільно залишив місце служби та не повідомляв про місце свого перебування компетентні органи, є підстави припускати, що у разі не застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

На наявність вказаних ризиків також вказує і те, що 23.03.2023 Ружинським районним судом Житомирської області у справі №288/938/18 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 03.06.2024 у справі №295/8468/24 ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання за вироком Ружинського районного суду Житомирської області від 23.03.2023 умовно-достроково з невідбутою частиною 3 (три) роки 12 (дванадцять) днів, для проходження військової служби за контрактом.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання за вироком суду для проходження військової служби за контрактом, він самовільно залиши місце служби, обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, та проводив час на власний розсуд.

Оцінивши в сукупності додані до клопотання докази, за наведених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою. Дані обставини є істотними і такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, а тому подане клопотання про застосування запобіжного заходу підлягає задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням приписів п.3 ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.05.2025 включно, без визначення застави.

Строк дії ухвали до 23.05.2025 включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 16-50 год 31.03.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1