Справа № 301/1549/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/702/22 за апеляційною скаргою прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 грудня 2022 року про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296, ч.1 ст.121 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296, КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 грудня 2022 рокуклопотання захисників ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 щодо закриття на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України об`єднаного кримінального провадження, внесеного 03.04.2018 до ЄРДР за №0000334 відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.289 КК України, та ОСОБА_23 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, задоволено частково.

Кримінальне провадження № 0000334 від 03.04.2018 в частині обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.289 КК України, ОСОБА_23 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України - закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України.

В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор просить вказану ухвалу скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що вказане рішення суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, прийнято поспішно, необґрунтовано, незаконно.

В доповненні до апеляційної скарги прокурор ОСОБА_5 зазначив, що за результатами вивчення ухвали суду першої інстанції встановлено, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що судом не наведено мотивів, які б могли слугувати підставою для ухвалення оскаржуваного рішення, а здійснені ним висновки не ґрунтуються на фактичних обставинах кримінального провадження та вимогах кримінального процесуального закону. Просить суд, оскаржувану ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На вказану апеляційну скаргу захисником обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_16 були подані заперечення, в яких він просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а оскаржувану ухвалу, - залишити без змін. На думку захисника, прокурор в апеляційній скарзі не навів процесуальних порушень судом першої інстанції при винесенні ухвали, які могли б привести до скасування ухвали.

Прокурор ОСОБА_24 та захисник ОСОБА_25 надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення, колегія суддів визнає обґрунтованими з таких підстав.

Так, відповідно до ст. ст. 370, 372 КПК України судове рішення (ухвала) повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. У мотивувальній частині ухвали зазначаються:суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини з посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Колегія суддів вважає, що наведених умов судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення в повній мірі дотримано не було.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження;

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

За вимогами п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців.

Строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та у порядку, передбачених КПК України. Водночас, ч. 5 ст. 294 КПК України встановлено, що строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

При цьому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 290 КПК України досудове розслідування вважається завершеним після повідомлення стороні захисту про його завершення та відкриття матеріалів. Саме звернення до суду з обвинувальним актом, а не лише його складання, затвердження чи вручення стороні захисту, повинно бути вчинено в рамках строку досудового розслідування. Такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 1 липня 2021 року у справі № 752/3218/20 (провадження № 51-2066 км 21).

Відповідно до глави 27 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, якими у силу приписів ст. 291 КПК України є виключно обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування, розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного, довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

За результатом перевірки вищеописаних матеріалів провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. При цьому завданням цього провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду, тобто суд позбавлений можливості досліджувати у підготовчому засіданні докази кримінального провадження, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду. Вказана імперативна вимога щодо процесуальної поведінки суду у підготовчому судовому засіданні з приводу перевірки матеріалів кримінального провадження, виключно у вищеописаному обсязі, у тому числі узгоджується із положеннями ст. 291 КПК України щодо заборони надання суду будь яких інших документів до початку судового розгляду.

Таким чином, суд не може виходити за межі предмету розгляду у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдаватися до дослідження обставин кримінального провадження, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи, прокурор у підготовчому судовому засіданні заперечував проти дослідження матеріалів кримінального провадження, однак суд перейшов до дослідження доказів сторони захисту, а як наслідок зобов`язав прокурора подати заперечення та докази в його обґрунтування.

Отже, під час підготовчого судового засідання, суд перейшов до судового слідства або дослідження доказів у судовому засіданні (ст. 358 КПК України), дослідивши докази сторони захисту.

В той же час, судом не обгрунтовано на підставі яких належних та допустимих доказів ним зроблений такий висновок.

Разом з тим, слід зазначити, що статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Вимагання відноситься до злочинів, посягання у яких здійснюється не лише на кошти, а й на здоров`я людини.

З сукупного аналізу положень національних нормативних актів можна зробити висновок про те, що спільною ознакою кримінальних правопорушень у сфері вимагання та інших кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я населення є їх суспільна небезпечність, котра виражається у спричиненні чи загрозі спричинення великої (підвищеної) небезпеки для здоров`я населення.

Натомість, пунктом 10 частини 1 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

З огляду на санкції частин статті 189 КК України такі, згідно вимог статті 12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, а отже положення пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України, до таких кримінальних проваджень не можуть бути застосовані.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення у цьому кримінальному провадженні є істотними і такими, що перешкодили суду постановити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи наведене апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду в суді першої інстанції необхідно врахувати наведене, судовий розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України і прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 грудня 2022 року про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296, ч.1 ст.121 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296, КК України, - скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Судді