Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/717/24
Провадження № 1-кп/506/6/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2025селище Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши в залі судових засідань у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 17.06.2024 року за №0000250 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Абрикосове Білгород-Дністровського району Одеської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною вищою освітою, перебуває в шлюбі, водія навантажувача ТОВ "АЛЬКОР СТАР", раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України,

за участю сторони обвинувачення

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

сторони захисту

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

17 червня 2024 року близько 08.40 г ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту зі своєю дружиною ОСОБА_7 та її матір`ю ОСОБА_5 , на ґрунті давніх особистих неприязних відносин з останньою, усвідомлюючи та оцінюючи свої дії, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, маючи намір на нанесення тілесних ушкоджень невизначеного обсягу та реалізуючи його, умисно наніс ОСОБА_5 декілька ударів (не менше 2-х) кулаками правої та лівої руки в обличчя останньої, заподіявши їй тілесне ушкодження у виді синця обличчя, яке не є небезпечним для життя, має скороминучі наслідки та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав і пояснив, що у нього з його тещою ОСОБА_5 ще до цього конфлікту були неприязні відносини , так як, на його думку, вона була проти їх шлюбу з ОСОБА_8 , донькою ОСОБА_5 , і навіть колись під час сімейної сварки ОСОБА_5 розбила йому голову дерев`яною качалкою. В той день ,17 червня 2024 року, у них з дружиною виник конфлікт, він приїхав до дружини на роботу до відділу прикордонної служби, але вона не хотіла там розмовляти. Його дружина ОСОБА_7 зразу поїхала до будинку своєї матері , а він поїхав слідом за нею. Зупинившись біля дому своєї матері, його дружина ОСОБА_9 зупинила автомобіль, але не вийшла з нього. Він підійшов, пальцем постукав у водійське вікно, щоб жінка опустила скло. Але тут вибігла теща ОСОБА_5 , в руках якої була металева кружка. ОСОБА_5 була агресивно налаштована, почала його відштовхувати, а потім вдарила його тією кружкою по голові. Він у цей момент відхилився і тому удар був не сильний, але по інерції він відштовхнув ОСОБА_10 і вона впала на коліна і на руки . Він одразу сів в автомобіль і поїхав додому. Дома він роздивився ушкодження, яке йому нанесла ОСОБА_5 це була легенька подряпина під волосяним покровом, невелика гуля , синяка не було. Він показав цю гулю ОСОБА_11 , який у нього дома виконував будівельні роботи, та розказав про конфлікт. Він стверджує, що жодного удару ОСОБА_5 в обличчя та в інші частини тіла не наносив, лише відштовхнув її. Про завданий йому ОСОБА_12 удар повідомляв поліцію, але не просив притягувати ОСОБА_10 до відповідальності.

Потерпіла ОСОБА_5 суду повідомила, що між її донькою ОСОБА_7 та чоловіком доньки - обвинуваченим ОСОБА_13 тривалий час були дуже напружені відносини, вони знаходилися в стадії розлучення, так як обвинувачений зловживав спиртними напоями, застосовував до доньки насильство, ображав та бив її. Донька жила у неї і напередодні вона була на добовому чергуванні, а ОСОБА_14 в той день безперестанно доньці телефонував, обзивав. Вранці 17 червня 2024 року вона біля хати рвала вишні і в цей час приїхав обвинувачений і зупинився, а потім приїхала донька. Обвинувачений вибіг з автомобіля , почав стукати у бокове скло авто, де сиділа донька, яка не виходила з авто. Вона з кружкою в руках вийшла на вулицю, злякавшись, що обвинувачений поб`є скло в машині, як бувало раніше, коли він бив вікна у хаті. На її думку, обвинувачений був у стані алкогольного сп`яніння . Вона почала відштовхувати обвинуваченого, він висловлювався нецензурною лайкою , а потім несподівано для неї почав її бити по обличчю кулаками , обома руками. Вона підняла руки, захищаючись від ударів , а потім впала на коліна, виставивши руки. Після цього обвинувачений побіг до машини, вона побачила лише його шкарпетки, сів в авто і поїхав, а вони з донькою поїхали в поліцію. При цьому потерпіла стверджувала, що обвинуваченому було відомо, що вона хворіє, і вже 8 років має групу інвалідності.

Потерпіла просила призначити щодо обвинуваченого покарання у виді громадських робіт.

Свідок ОСОБА_7 повідомила суду, що приблизно за 9 місяців до події вони з відповідачем не проживали разом, хоча шлюб офіційно не був розірваний. Вона з сином проживала у своєї матері ОСОБА_5 , а обвинувачений проживав окремо. Вона не перешкоджала спілкуванню чоловіка з дитиною і 16 червня 2024 року вона заступила на добове чергування , а ОСОБА_14 взяв сина ОСОБА_15 , якому 7 років ,до себе. Ввечері вона зателефонувала ОСОБА_16 , щоб дізнатися , як справи у сина, але він не взяв трубку. Тоді вона зателефонувала сину, і той сказав, що тато пішов по справах , а він дома один. Вона хвилювалася за сина, що він один вдома і зателефонувала мамі , щоб вона забрала дитину. Мама пішла за дитиною, але не змогла зайти у двір, бо там була пущена собака, яку боялася і мама, і син. Тоді вона відпросилася зі служби, поїхала забрала сина і відвезла його додому до мами, після чого повернулася на чергування. Майже слідом за нею приїхав ОСОБА_14 , почав їй телефонувати, кричати , погрожувати. Це все тривало майже всю ніч. Вранці він очікував її біля чергової частини ,вона не хотіла сваритися біля роботи і сказала, що вони будуть говорити вдома. ОСОБА_14 поїхав попереду неї і очікував біля будинку її матері. Коли вона під`їхала, то заблокувала двері в авто, бо ОСОБА_14 був дуже агресивний і вона його боялася. ОСОБА_14 почав сильно стукати і в бокове, і в лобове скло. Її мама була біля будинку, рвала вишні в металеву кружку. Коли обвинувачений почав стукати у вікно автомобіля, мама підбігла до авто і почала відштовхувати його до задньої частини авто ,а в цей момент обвинувачений обома руками, кулаками почав бити маму в обличчя, завдав, як їй здалося,4-5 ударів. Мама прикривалася руками , а потім впала . Це відбулося дуже швидко, вона розблокувала двері , але ОСОБА_14 вже побіг та свого авто і поїхав. Вони з мамою одразу поїхали до поліцію.

Свідок ОСОБА_17 повідомив суду, що вона разом з ОСОБА_9 з 16 на 17 червня 2024 року перебували на службі і ввечері приїхав чоловік останньої ОСОБА_3 і хотів, щоб вона вийшла до нього, але їм заборонено виходити за межі військової частини. ОСОБА_3 довго телефонував ОСОБА_7 , щось писав їй, як про це розказала їй остання. Як сказала ОСОБА_7 , вона сварилася з чоловіком . Вранці ,коли закінчилася їх зміна, ОСОБА_14 приїхав до військової частини ,був збуджений, почав сваритися, кричати, але ОСОБА_8 просила його припинити і з усіма питаннями розібратися дома. ОСОБА_14 погодився і вони поїхали , кожен на своїй машині. ОСОБА_9 повідомляла їй, що вона хоче розлучитися з чоловіком, але причини вона не казала.

Свідок ОСОБА_18 суду повідомив, що він у червні 2024 року працював у домогосподарстві ОСОБА_19 , виконував будівельні роботи. В один із днів ,вранці прийшов додому ОСОБА_14 і показав йому на лобі гулю розміром з вишню, без синця, та повідомив, що його вдарила кружкою чи чашкою теща ОСОБА_20 . Будь-яких інших обставин, при яких відбулася ця подія, ОСОБА_14 йому не повідомляв.

Свідок ОСОБА_21 суду повідомила ,що вона проживає неподалік ОСОБА_5 , чула від односельчан про бійку та конфлікт між ОСОБА_13 та ОСОБА_5 , але сама особисто нічого не бачила , хоча вона була здивована, так як раніше не чула про погані відносини між останніми.

Також судом були перевірені письмові докази:

- заява ОСОБА_5 від 17 червня 2024 року про нанесення їй, близько 8.40 г 17.06.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тілесних ушкоджень ( а.с.66);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_5 від 17 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за нанесення їй 17 червня 2024 року близько 8.40 г тілесних ушкоджень / а.п.67/;

- протокол огляду місця події від 21 червня 2024 року, з фототаблицями, де оглянуто частину дороги біля будинку АДРЕСА_1 . Дорога має бетонне покриття. ( а.с. 68-71)

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №110 від 19 червня 2024 року ( розпочата 17.06.2024 року о 12.10-12.40 г) , у ОСОБА_5 при огляді було виявлено синець обличчя та садна обох колін, які могли утворитися за 3-6 годин до початку огляду та могли бути спричинені 17 червня 2024 року. Вказані ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень і могли бути спричинені дією тупого предмету, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися. В механізмі виникнення саден мало місце тертя-ковзання. Враховуючи характер і локалізацію вищезазначених тілесних ушкоджень ,спричинення їх одномоментно в умовах падіння з положення стоячи на площину ( з висоти власного зросту ) є малоймовірним . Проте, враховуючи розташування ушкоджень в ділянці обох колін, не виключено, що вони могли бути спричинені в умовах падіння з положення стоячи на площину (з висот власного зросту), що не суперечить даним, на які вказує підекспертна. ( а.п.76-78);

-протоколи проведення слідчих експериментів з фототаблицями та відеозаписами від 04.07.2024 року , в ході яких свідок ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_5 показали та розказали, як саме ОСОБА_3 наносив удари ОСОБА_5 / а.с.80-85, 86-91 /.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку , що всі вищезазначені докази є узгодженими між собою , сумніву у своїй належності та допустимості у суду не викликають і тому, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, доведена повністю, дії обвинуваченого прокурором правильно кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження .

При цьому суд вважає, що невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини в нанесенні ОСОБА_5 тілесних ушкоджень є лише бажанням уникнути від відповідальності за скоєне.

Так, потерпіла ОСОБА_5 з самого початку давала чіткі, послідовні пояснення з приводу обставин нанесення їй тілесних ушкоджень саме ОСОБА_3 . Ці ж обставини підтвердила безпосередній свідок подій ОСОБА_7 . Крім того, одразу після побиття ОСОБА_5 повідомила в поліцію про нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та звернулася в той же день до СМЕ, висновок якої не суперечить даним, на які вказала потерпіла.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дотримання цієї вимоги виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду та забезпечує реалізацію таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності винуватості та право на захист.

Таким чином , перевірка судом вищеозначених доказів дозволяє суду зробити висновок про доведеність вини обвинуваченого у встановленому у судовому засіданні об`ємі.

Зазначена позиція суду узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Що стосується думки сторони захисту щодо визнання недопустимим доказом протоколів слідчих експериментів, то відомості, які надаються під час проведення слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої дії, що в розумінні ч. 2 ст. 84 та п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК є документом (ВС/ККС у справі № 740/3597/17 від 14.09.2020).

При цьому вказані протоколи слідчих експериментів відповідають положенням КПК України .

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, що відноситься згідно ст.12 КК України ,до категорії кримінальних проступків ; також повною мірою вивчена особа обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є позитивні характеристики обвинуваченого за місцем проживання та роботи, а також те, що обвинувачений раніше не був судимий.

Обставинами, які обтяжують покарання, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю та, як було встановлено в судовому засіданні ,вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Також судом взято до уваги, що ОСОБА_3 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства ( а.с. 95).

З огляду на викладене, враховуючи позицію прокурора та потерпілої , суд вважає , що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт, що буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Судові витрати та речові докази відсутні, запобіжний захід не обирався.

Що стосується завдання ОСОБА_5 (зі слів обвинуваченого ) удару ОСОБА_3 , то ,відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, суд здійснює судовий розгляд лише у межах пред`явленого обвинувачення, при цьому обвинувачений не обмежений у своєму праві звернення до правоохоронних органів з зі скаргою на дії ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 369, 370,371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити покарання у виді 170 годин громадських робіт.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1