ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2691/24 Справа № 205/5973/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2024 року, якою клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання залишено без задоволення, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2024 року клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 залишено без задоволення.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, що засуджений свою поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання не довів свого виправлення, оскільки має лише три заохочення за нетривалий час та одне стягнення у виді суворої догани.

Також судом враховано, що сам по собі факт дотримання порядку і режиму утримання під час перебування в колонії є його обов`язком і не слугує підставою для звільнення.

Крім того судом враховано, що засуджений ОСОБА_8 раніше звільнявся умовно-достроково, однак не виправдав довіри суду та вчинив нове кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком, що додатково вказує на передчасність застосування до нього положень ст. 81 КК.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити та звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання умовно достроково.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що висновки суду є необґрунтованими і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що за час відбування покарання засуджений довів своє виправлення. Зазначає, що судом не враховано, що останній має три заохочення, став на шлях виправлення, а стягнення, яке було накладене на цього засудженого, вже погашене у встановленому законом порядку. Також судом не було враховано, що у засудженого ОСОБА_8 є мати похилого віку, яку потрібно доглядати.

Заслухавши суддю-доповідача; засудженого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання умовно-достроково, зазначивши про його виправлення; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оскільки, на його думку, засуджений не довів свого виправлення; перевіривши надані матеріали та апеляційні доводи, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Так, ст. 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК Україниумовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що вказаних вимог закону судом першої інстанції при розгляді клопотання дотримано.

Згідно довідки та характеристики, що надані установою виконання покарань, ОСОБА_8 з 19.02.2020 знаходиться в установах виконання покарань, кінець строку припадає на 19.08.2025 року.

За час відбуття покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» засуджений допускав порушення режиму утримання, за що до нього застосовувалось 1 дисциплінарне стягнення, та мав 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Під час відбуття покарання у ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» засуджений ОСОБА_8 характеризується позитивно, режим утримання не порушує, а тому дисциплінарні стягнення до нього не застосовувались, працевлаштований, має 1 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Відтак за весь час відбування покарання має 3 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці та 1 дисциплінарне стягнення.

Головною підставою для умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі. Також колегією суддів враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення, оскільки, будучи ув`язненим з 2020 року, він почав отримувати заохочення лише у 2022 році, а останнє у часі заохочення було застосоване до нього 10 квітня 2024 року, за вісім місяців до дня апеляційного розгляду, через що у колегії не має підстав вважати, що засуджений своєю сумлінною поведінкою на всьому протязі відбування покарання послідовно доводить своє виправлення.

Крім того слід зазначати, що ОСОБА_8 у минулому неодноразово засуджувався за вчинення кримінальних правопорушень та відбував покарання у виді позбавленні волі, але належних висновків для себе не робив та його виправлення досягнуте не було. Також ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20.08.2018 року він був звільнений від відбування покарання умовно-достроково, на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 5 днів, втім висловлену йому довіру не виправдав та у період невідбутого покарання вчинив новий злочин, у зв`язку із чим покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.10.2020 року, яке він відбуває на даний час, було призначене йому за правилами ст. 71 КК України.

Наведені обставини свідчать про антисоціальну спрямованість особи цього засудженого і стійкість його протиправної поведінки, що у свою чергу вимагає підтвердження його виправлення до повного відбуття призначеного покарання надзвичайно вагомими і беззаперечними доказами, яких не вбачається.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених, та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та наявність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд не в повній мірі врахував обставини провадження, є безпідставними, оскільки наявність трьох заохочень не підтверджує систематичності вчинення засудженим дій, що підтверджують його виправлення до повного відбуття призначеного покарання, та сама по собі не є підставою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Судом досліджені та оцінені всі обставини, які мали значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

З огляду на вищевикладене, доводи захисника не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення на даний час та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2024 року, якою клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання залишено без задоволення, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4