Справа № 362/2460/25
Провадження № 1-кс/362/249/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2025 року

слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у місті Василькові Обухівського району Київської області клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням із прокурором звернувся до суду із клопотанням у якому, посилаючись на мету збереження речових доказів, просить накласти арешт на автомобвіль та нерухоме майно право власності на яке не зареєстровано.

В судове засідання ніхто не прибув.

Слідчий та співвласник автомобіля були повідомлені про місце, день і час розгляду клопотання особисто по телефону, не повідомили суду про причини свого неприбуття.

Інша співвласник автомобіля померла.

Право власності на житловий будинок і земельну ділянку не зареєстровано.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прихоить до наступних висновків.

З Витягу з ЄРДР вбачається, що 24.03.2025 року зареєстровано кримінальне провадження № 120 251 111 400 002 08 із правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 194 КК України щодо пошкодження житлового будинку.

Постановою слідчого від 08 квітня 2025 року автомобіль, житловий будинок і земельну ділянку визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Вирішуючи дане клопотання по суті вимог, слідчий суддя виходить з наступного.

Дане клопотання подано слідчим із посиланням на пункт 1 частини другої статті 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, відповідно до частини третьої статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно із нормою статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Пункт 2 частини другої статті 173 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Одночасно, слід врахувати, що кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 194 КК України, за якою здійснюється дане кримінальне провадження, передбачає відповідальність за умисне знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах.

Натомість, автомобіль і земельна ділянка не мають жодного правового значення для вирішення питання стосовно пошкодження житлового будинку.

При цьому, матеріали клопотання не містять відомостей про пошкодження будинку, а за змістом письмових пояснень потерпілого зазначено про погрози знищення майна.

Отже, для встановлення обставин пошкодження житлового майна, відсутня необхідність накладення на нього арешту, оскільки такі заходи не впливають на розслідування обставин пошкодження майна.

У зв`язку із цим, слідчий суддя приходить до висновку, що вказане майно, яке визнано речовими доказами, не може бути використано як докази у даному кримінальному провадженні.

Тобто, у даному випадку відсутні достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 173 КК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Зокрема, під час розгляду клопотання в судовому засіданні не доведено необхідність такого арешту.

Як наслідок, відсутні ризики, передбачені абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Таким чином, враховуючи норми статей 170 173 Глави 17 Розділу ІІ КПК України, приходжу до висновку про відсутність підстав для арешту вказаного майна.

За таких обставин, в задоволенні клопотання слід відмовити як безпідставного і необгрунтованого.

На підставі викладеного, керуючись статтями 98, 168, 170 175, 236, 369 372 КПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя

Дата складення повного судового рішення 14 квітня 2025 року.