Справа №591/5633/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/62/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2025 р. колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 08.06.2021, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано не винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 263 КК України та виправдано у зв`язку з не доведенням стороною обвинувачення того, що в його діях наявний склад зазначеного кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 в якій він просив вирок Зарічного районного суду м. Суми від 08.06.2021 відносно ОСОБА_9 , скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність і у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

В цій же апеляційній скарзі прокурор просив ухвалити і новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України з призначенням покарання у виді 2 років позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком в 1 рік та з покладенням на ОСОБА_9 виконання передбачених ч.1 ст. 76 КК України обов`язків.

Даним вироком відмовлено у задоволенні клопотання захисника про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ч.3 ст.263 КК України та ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 263 КК України і виправдано його у зв`язку з не доведенням стороною обвинувачення, що в його діях наявний склад зазначеного кримінального правопорушення.

Судові витрати, понесені на залучення експерта, на суму 942,06 грн, віднесено на рахунок держави.

Долю речового доказу вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначав, що суд першої інстанції виправдав ОСОБА_9 у вчиненому кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 263 КК України, оскільки дійшов висновку, що:

- огляд місця події в даному провадженні був проведений з порушенням ст. 237 КПК України;

- висновок криміналістичної експертизи визнаний не допустимим доказом вини обвинуваченого;

- стороною обвинувачення не доведено того, що вилучений в ході огляду місця події предмет є холодною зброєю.

З такими твердженнями суду прокурор не погодився.

Так, 13.08.2019 року близько 20.01 год в м. Суми по вул. Б.Хмельницького, біля будинку № 5, патрульними ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зупинено ОСОБА_9 , в ході поверхневого огляду якого було виявлено предмет зовні схожий на кастет, про наявність якого ОСОБА_9 добровільно вказав поліції. На виконання вимог ч. 7 ст. 37 ЗУ «Про національну поліцію» патрульні забезпечили схоронність виявлених слідів правопорушення до прибуття слідчо-оперативної групи, яка провела огляд місця події та протоколом цього огляду о 20.15 год 13.08.2019 виявила і вилучила у ОСОБА_9 в сумці вказаний предмет. При цьому, ОСОБА_9 , як на тому наголошувала сторона захисту, статусу затриманого не мав. Весь огляд місця події відбувався за участю ОСОБА_9 з дотриманням вимог ст. 237 КПК України.

Щодо подальших подій, коли ОСОБА_9 , після виявлення у нього забороненого предмету змушений був залишатися з уповноваженою службовою особою на місці, визначеному цією службовою особою, з огляду на приписи ст. 209 КПК України можна вважати його фактичним затриманням, однак наведене не впливає на законність слідчої дії у вигляді огляду місця події тому, що у даному конкретному випадку слідчий не обшукував обвинуваченого і нічого у нього не вилучав.

З огляду на викладене висновки суду про затримання особи і його безпідставність, прокурор вважав такими, що на доказах не ґрунтуються і матеріалам кримінального провадження не відповідають.

Прокурор звертав увагу і на те, що виправдувальний вирок суду фактично ґрунтується на показах самого обвинуваченого, який про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивої інформації не попереджався та з приводу певних обставин події, взагалі відмовився надавати пояснення в силу ст. 63 Конституції України.

Щодо допустимості як доказу протоколу огляду місця події від 13.08.2019 та інших похідних від нього доказів, на що вказав суд першої інстанції при виправдуванні ОСОБА_9 , то такі висновки суду, на переконання прокурора, помилкові.

Зокрема, судом констатовано, що огляд місця події в даному кримінальному провадженні проведено з порушенням вимог ст. 237 КПК України, а речовий доказ кастет, вилучено незаконно, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутній протокол затримання ОСОБА_9 та протокол його особистого обшуку.

У відповідь на вказане, прокурор стверджував, що в даному кримінальному провадженні, 13.08.2019 слідчим Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_13 проведено огляд місця події в м. Суми по вул. Б.Хмельницького, біля будинку № 5, в ході якого ОСОБА_9 добровільно вказав на наявність в нього кастету, та добровільно його видав слідчо-оперативній групі, який вилучено, та направлено на експертне дослідження, про що складено відповідний протокол.

За змістом ч. 1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Водночас при проведенні огляду дозволяється вилучення речей і документів, які мають значення для кримінального провадження та речей, вилучених з обігу.

Таким чином, на переконання прокурора, огляд місця події 13.08.2019, проведений співробітниками національної поліції, під час якого вилучено кастет, який ОСОБА_9 добровільно видав, після проведеної щодо нього працівниками поліції поверхневої перевірки і який, за висновком експерта є холодною зброєю ударно-дробильної дії, що виготовлений промисловим способом, проведено із дотриманням правової процедури та вимог ст. 237 КПК України, а занесені до нього фактичні дані, встановлюють наявність факту носіння ОСОБА_9 кастету без передбаченого законом дозволу.

Також, прокурор звертав увагу і на те, що протягом усього часу спілкування із ОСОБА_9 з працівниками правоохоронних органів відносно нього не застосовувались спецзасоби, а участь у проведенні слідчих та процесуальних діях останній приймав добровільно.

Зауважував прокурор і на тому, що на час проведення як самого огляду місця події так і подальшого досудового розслідування від ОСОБА_9 скарг на дії слідчого, який проводив огляд місця події, не надходило.

Щодо тверджень захисника, про те, що ОСОБА_9 не було залучено захисника, що судом враховано при ухваленні вироку, то прокурор звертав увагу на те, що відповідно до відеозапису огляду місця події, то ОСОБА_9 детально було зачитано його права, крім того додатково акцентовано увагу на право особи мати захисника, у тому числі безоплатно, роз`яснено право відмовитись від свідчень проти себе, з`ясовано стан здоров`я та наявність добровільної згоди на участь у проведенні слідчої дії. ОСОБА_9 добровільно видав предмет зовні схожий на кастет, який перебував при ньому, спокійно, послідовно пояснив про обставини його придбання.

Інші учасники кримінального провадження, зокрема обвинувачений та захисник апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як вбачається з матеріалів справи органами досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що у невстановлений час та місці придбав кастет та почав зберігати при собі. А 13.08.2019 у порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ №576 від 12.10.1992, та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними знаряддями несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, ОСОБА_9 , не маючи відповідного, передбаченого законом, дозволу на носіння холодної зброї, діючи умисно, поклав кастет, який є зброєю ударно-дробильної дії, до своєї сумки та вирушив по власним справам. Цього ж дня близько 20.01 год у м.Суми, по вул. Богдана Хмельницького, біля будинку № 5 його зупинили працівники патрульної поліції та на питання про наявність у нього заборонених в обігу речей ОСОБА_9 повідомив, що має при собі кастет, після чого була викликана слідчо-оперативна група. У ході огляду місця події 13.08.2019, у період часу з 20.01 год по 20.15 год ОСОБА_9 добровільно видав працівникам вказаної групи кастет.

Такі дії ОСОБА_9 було кваліфіковано за ч. 2 ст. 263 КК України, тобто носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_7 , яка апеляційну скаргу прокурора підтримала, просила вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким просила обвинуваченого ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні інкримінованого йому злочину за що призначити йому відповідне покарання, а також яка підтримала клопотання про повторне дослідження доказів і допит окремих свідків, думки обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_14 , які проти задоволення вимог апеляційної скарги прокурора заперечили, як заперечили і проти клопотання прокурора, просили вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження, повторно дослідивши письмові докази, допитавши свідків та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог процесуального закону судом першої інстанції не дотримано та ухвалено вирок, який підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Так, визнаючи ОСОБА_9 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, суд не взяв до уваги докази сторони обвинувачення, безпідставно визнавши їх недопустимими, а власний висновок про непричетність ОСОБА_9 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення побудував на нез`ясованих належним чином фактичних обставинах кримінального провадження.

В суді першої та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_9 винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення не визнав та пояснював, що не мав умислу на носіння холодної зброї. Зазначав, що 13.08.2019 він вигулював собаку у парку імені Кожедуба у м.Суми та знайшов кастет, який взяв, щоб здати добровільно поліції. Коли завів собаку після прогулянки додому, то з вказаною метою сів в автомобіль та вирушив до поліції, але по дорозі його зупинили патрульні поліції, попросили пред`явити документи. Коли він діставав з барсетки документи, то поліцейський побачив кастет та попросив показати вміст барсетки, після чого викликав слідчо-оперативну групу, а він, по прибуттю групи, добровільно у присутності понятих видав кастет. За таких обставин, просив звільнити його від відповідальності.

За результатами проведеного апеляційного розгляду, повторно дослідивши докази, в межах задоволеного апеляційним судом клопотання прокурора, та допитавши заявлених прокурором свідків, колегія суддів встановила наступні обставини вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_9 у невстановлений час та місці придбав кастет та почав зберігати при собі без передбаченого законом дозволу, а 13.08.2019 діючи умисно, поклав кастет, який є зброєю ударно-дробильної дії, до своєї сумки та вирушив по власним справам. Цього ж дня, 13.08.2019 близько 20.01 год у м. Суми, по вул. Богдана Хмельницького, біля будинку № 5 ОСОБА_9 зупинили працівники патрульної поліції та на питання про наявність у нього заборонених в обігу речей той повідомив, що має при собі кастет, після чого була викликана слідчо-оперативна група. У ході огляду місця події 13.08.2019, у період часу з 20.01 год по 20.15 год ОСОБА_9 добровільно видав працівникам вказаної групи кастет, який згідно з висновком експерта № 19/119/6-4/42е від 23.08.2019, є холодною зброєю ударно-дробильної дії.

Винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, підтверджується наданими стороною обвинувачення, безпосередньо дослідженими судом першої інстанції та апеляційним судом доказами.

Як вбачається з відеозапису, зафіксованого поліцією на відео, що було досліджене судом апеляційної інстанції, поліцейським вжито превентивний поліцейський захід, під час якого ОСОБА_9 у період з 20.01 год до 20.15 год 13.08.2019 добровільно, в присутності двох понятих, видав зі своєї барсетки чорного кольору предмет схожий на кастет, взявши його в руку і переклавши на капот авто поліції.

За змістом дослідженого судом апеляційної інстанції протоколу огляду місця події з фототаблицями до нього, вбачається, що слідчим Сумського ВП ГУНП в Сумській області лейтенант поліції ОСОБА_13 у період з 20.01 год до 20.15 год 13.08.2019 здійснено огляд ділянки місцевості, яка знаходиться напроти школи № 2, яка розташована за адресою: м. Суми вул. Герасима Кондратьєва, 76 де знаходився чоловік, що представився ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В останнього через плече була барсетка чорного кольору, з якої він в присутності двох понятих під відеофіксацію, надав металевий предмет зовні схожий на кастет, який в присутності понятих було вилучено і поміщено до сейф-пакету № 1 (а.с. 108 т.1).

Відповідно до висновку експерта № 19/119/6-4/42е від 23.08.2019, наданий на експертизу предмет, вилучений 13.08.2019 в ході огляду місця події, є холодною зброєю ударно-дробильної дії - кастетом (а.с. 115 т.1).

23.08.2019 слідчим Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_15 в порядку ст.ст. 223, 237 КПК України, оглянуто сейф пакет № 1 в якому міститься кастет, який передано до кімнати зберігання речових доказів Сумського ВП ГУНП в Сумській, про що складено постанову про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання (а.с. 63 т.1).

Також, як слідує з допитаних судом першої інстанції пояснень свідків - патрульні поліції - ОСОБА_11 та ОСОБА_16 останні повідомили, що вони, здійснюючи патрулювання в м. Суми, зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_9 за підозрою у вчиненні правопорушення щодо незаконного обігу наркотичних засобів, але, спілкуючись з ним на тему: чи є у нього заборонені законом предмети чи речовини, ОСОБА_9 зазначив про те, що має при собі кастет, після чого була викликана СОГ, яка вже і вилучила кастет.

Також, за клопотанням прокурора, апеляційним судом було повторно допитано свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_11 які вказані пояснення підтримали, апеляційному суду пояснили те ж саме, що і в суді першої інстанції. Також свідок ОСОБА_16 зауважував, що тоді відбувалась відеофіксація подій, а оскільки пройшло багато часу з дати події, то деякі обставини, на час апеляційного перегляду справи, він вже пам`ятає не повно. Свідок ОСОБА_11 також зауважив, що ОСОБА_9 самостійно показував свої речі, які вони, як поліція, в тій обстановці, права оглядати, вилучати не мали. ОСОБА_9 вони не затримували, а лише обмежили в окремих діях, зокрема залишитись на місці до приїзду спеціальної оперативної групи. Ні фізична сила ні спеціальні засоби відносно ОСОБА_9 тоді не застосовувались.

Також, судом першої інстанції була допитана в якості свідка ОСОБА_17 яка зазначала, що залучалась в якості понятої під час проведення огляду та в її присутності ОСОБА_9 виклав усі речі, які перебували у його барсетці, на капот автомобіля, у тому числі кастет, після чого кастет опечатано. Усі ці дії було зафіксовано у протоколі, у якому вона поставила свій підпис.

За змістом ст. 34 ЗУ «Про Національну поліцію», поверхнева перевірка, як превентивний поліцейський захід є здійсненням візуального огляду особи, проведенням по поверхні вбрання особи рукою, спеціальним приладом або засобом, візуальним оглядом речі або транспортного засобу. Поліцейський для здійснення поверхневої перевірки особи може зупиняти осіб та/або оглядати їх, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа має при собі річ, обіг якої заборонено, чи обмежено, або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб. Під час поверхневої перевірки речі або транспортного засобу особа повинна самостійно показати поліцейському вміст особистих речей чи транспортного засобу.

В даному випадку події розвивались наступним чином, поліція зупинила транспортний засіб під керуванням ОСОБА_9 , який при пред`явленні поліції документів, на запитання чи має він заборонені предмети повідомив тим, що має кастет, який він по приїзду слідчої оперативної групи добровільно дістав зі своєї барсетки та поклав на капот авто поліції, яка на виконання ч. 7 ст. 34 ЗУ «Про Національну поліцію» забезпечила схоронність виявлених слідів правопорушення до прибуття слідчого, який провів огляд місця події. З моменту, коли ОСОБА_9 добровільно повідомив про існування в його барсетці предмету схожого на кастет, до його вилучення цього ж дня 13.08.2019 протоколом огляду місця події, ОСОБА_9 фактично був обмежений у володінні річчю.

Відповідно до положень ст. 37 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський може тимчасово обмежити фактичне володіння річчю для запобігання небезпеці, якщо є достатні підстави вважати, що вона може бути використана особою з метою посягання на своє життя і здоров`я або на життя чи здоров`я іншої людини, або пошкодження чужої речі. Обмеження фактичного володіння річчю здійснюється на підставах та в порядку, визначених КПК України та КУпАП шляхом вилучення речі в її фактичного володільця, обмеження її перенесення або перевезення.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, протоколу про здійснення тимчасового обмеження ОСОБА_9 у фактичному володінні річчю хоч і не має, однак з цих підстав визнавати протокол огляду місця події недопустимим доказом колегія суддів не вбачає, оскільки вказане не свідчить про незаконність проведеного слідчим огляду місця події, в ході якого було вилучено кастет, який обвинувачений добровільно виклав з барсетки на капот авто працівників поліції.

Посилання сторони захисту на те, що вилучення у ОСОБА_9 кастету здійснено як у фактично затриманої особи, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки до ОСОБА_9 працівником поліції спочатку було застосовано превентивний поліцейський захід у виді поверхневої перевірки, під час якого обвинувачений добровільно видав предмет схожий на кастет, після чого було складено протокол огляду місця події, в ході якого виявлено і вилучено кастет на капоті авто поліції, куди його добровільно виклав обвинувачений ОСОБА_9 не маючи статусу затриманого.

Подальші події, коли ОСОБА_9 , після виявлення у нього забороненого предмета змушений був залишатися поряд із уповноваженою службовою особою, з огляду на приписи ст. 209 КПК України можна вважати його фактичним затриманням, однак наведене не впливає на законність слідчої дії у вигляді огляду місця події, тому що у даному конкретному випадку слідчий не обшукував обвинуваченого і нічого у нього не вилучав.

Колегія суддів звертає увагу на пояснення самого обвинуваченого ОСОБА_9 , зокрема в частині того, що останній підтвердив факт того, що кастет він сам зі своєї барсетки виклав на капот авто поліції, в ході цих подій дійсно були присутні двоє понятих, все фіксувалось на відео, поліція його примусово не затримувала, він дав згоду залишитись на місці до приїзду слідчої оперативної групи. Також ОСОБА_9 зазначав, що по приїзду слідчого на місце події, останній перед ним представився, йому - ОСОБА_9 роз`яснювалися його права, в тому числі право на захист і ст. 63 Конституції України. На запитання прокурора чи добровільно він поліції надав кастет, ОСОБА_9 відповів тим, що все дійсно відбувалось за його - ОСОБА_9 згоди, ні кишені, ні одяг, ні барсетку, ні авто поліція не чіпала та в них не порпалася.

За таких обставин, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даному кримінальному провадженні по факту відбувався не огляд місця події, а обшук ОСОБА_9 , як наслідок суд передчасно визнав недопустимим доказом протокол огляду місця події від 13.08.2019 та похідні від нього докази, а також дійшов безпідставного висновку, про порушення права обвинуваченого на захист і про його затримання поліцією.

За таких обставин, встановлені на підставі належних і допустимих доказів судом апеляційної інстанції фактичні обставини кримінального провадження спростовують висновки суду першої інстанції про недоведеність вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та безпідставність його виправдування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні про необхідність скасування виправдувального вироку стосовно ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 263 КК України та ухвалення нового вироку, є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що виправдувальний вирок Зарічного районного суду м. Суми від 08.06.2021 відносно ОСОБА_9 необхідно скасувати та ухвалити новий вирок апеляційного суду, в межах повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргами на вирок суду першої інстанції, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України.

Оцінюючи зібрані докази в даному кримінальному провадженні за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, доведена, і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння холодної зброї (кастету) без передбаченого законом дозволу.

При призначенні покарання ОСОБА_9 колегія суддів керується ст.ст. 50, 65 КК України, правовими позиціями викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, відноситься до нетяжких злочинів; особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має місце проживання та доньку 2010 року народження.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , відповідно до ст. 66, 67 КК України, колегією суддів не встановлено.

В обвинувальному акті йдеться про пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини - щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, з чим колегія суддів погодитись не може, оскільки по факту свою вину обвинувачений, навіть попри встановлені докази, не визнав, та своїх дій не осудив, що не вказує про його розкаяння. Сам по собі факт надання ним пояснень про активність у розкритті злочину не свідчить.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 263 КК України, у виді громадських робіт.

На думку колегії суддів, покарання ОСОБА_9 за санкцією частини статті КК України у визначених межах, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, його меті, та не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства, та вимогами захисту основоположних прав особи.

Підстав для призначення ОСОБА_9 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, колегією суддів не встановлено. Даних про наявність обставин, що, з огляду на положення ст. 66 КК України, можуть бути визнані пом`якшуючими покарання, стороною захисту не надано.

Щодо запропонованого в прохальній частині прокурором виду та розміру покарання обвинуваченого ОСОБА_9 у виді позбавлення волі, що фактично є найсуворішим в санкції даної частини статті КК України, з подальшим звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України, то тут колегія суддів вважає його необґрунтованим та таким, що не узгоджується з встановленими та наведеними вище характеризуючими даними на останнього. При цьому колегія суддів враховує, що апеляційні вимоги прокурора в цій частині достатньо не мотивовані, а негативних наслідків від дій ОСОБА_9 не настало.

Також колегією суддів встановлено, що передбачене ч.2 ст. 263 КК України кримінальне правопорушення, відноситься до категорії не тяжких злочинів, його ОСОБА_9 вчинив 13.08.2019, а тому, станом на день ухвалення апеляційним судом судового рішення - 17.03.2025, строки давності притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності минули, що узгоджується з п.3 ч.1 ст.49 КК України, а тому з урахуванням ч.5 ст. 74 КК України, ОСОБА_9 підлягає звільненню від призначеного йому покарання за ч. 2 ст. 263 КК України.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи холодної зброї № 19/119/6-4/42е від 23.08.2019 підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_18 на користь держави і складають 942,06 грн.

Також, вирішуючи питання про речові докази, колегія суддів, на виконання положень ст. 100 КПК України, вважає за потрібне кастет, що зберігається в камері схову речових доказів Сумського ВП ГУНП в Сумській області, знищити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 411, 413, 412, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 08.06.2021 відносно ОСОБА_9 , скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність і у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 240 (двісті сорок) годин.

Звільнити ОСОБА_9 від покарання, призначеного за ч. 2 ст. 263 КК України, на підставі ч. 5 ст. 74, п.3 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Стягнути з ОСОБА_18 на користь держави 942,06 грн витрат за проведення судової експертизи холодної зброї № 19/119/6-4/42е від 23.08.2019.

Речові докази: кастет, що зберігається в камері схову речових доказів Сумського ВП ГУНП в Сумській області - знищити.

Вирок Сумського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5