Провадження №11-кп/801/1366/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000343 від 23.06.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.4 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_11 , ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2024 року клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.

Продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 06.12.2024 до 03.02.2024 включно.

Захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2024 року, постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задоволити частково, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з період доби з 22:00 год. до 07:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 із застосуванням засобу електронного контролю. У випадку залишення запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою - визначити ОСОБА_7 розмір застави у виді 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що захист вважає, що судом залишені поза увагою вимоги ст.178 КПК України, зокрема, те, що у ОСОБА_7 наявні міцні соціальні зв`язки, він має постійне місце реєстрації та проживання, тривалий час знаходиться під вартою.

Крім того, прокурор не довів наявність ризиків та обставин, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, так як метою застосування запобіжного є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, однак з моменту вчинення кримінального правопорушення i до розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , жодних процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні слідчий чи прокурор на нього не покладали.

Звертає увагу, що сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується ОСОБА_7 , не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки це суперечить презумпції невинуватості. Окрім цього, судом не визначено розміру застави ОСОБА_7 , який би був завідомо помірним для її внесення обвинуваченим чи його родичами.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1,ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити : виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № № 0000343 від 23.06.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, перебуває на розгляді у суді першої інстанції.

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше чотири рази судимий, у нього відсутнє місце проживання на території м. Вінниці, відсутні будь-які правові та соціально-стримуючі фактори у місті, де проводиться судовий розгляд, що свідчить про можливість його ухилення від явки до суду, крім того, він не має офіційного джерела доходів, що свідчить про те, що обвинувачений зможе продовжити злочинну діяльність, оскільки буде потребувати джерел до існування, а іншого виду отримання коштів він не має, крім того, ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, зможе незаконно впливати на потерпілого з метою зміни показань, а також перешкоджати іншим правам потерпілого, зокрема, права висловити свою думку щодо міри покарання.

Суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Посилання у апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 на те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, постійне місце реєстрації та проживання, як на обставини, які є підставою для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд апеляційної інстанції не приймає.

У відповідності до вимог ст. 178 КПК України судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, зазначені обставини приймались до уваги в сукупності зі всіма обставинами провадження, які мають значення для прийняття правильного рішення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, суд апеляційної інстанції враховує, що розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого триває та вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він обвинувачується.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 своїми діями показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи особливо тяжке кримінальне правопорушення, проявив самовпевненість у безкараності за свої вчинки, перебування його на волі може призвести до можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, що в подальшому ускладнить проведення судового розгляду.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 жодних процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні слідчий чи прокурор на обвинуваченого не покладав.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_6 про визначення обвинуваченому розміру застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, то вони задоволенню не підлягають, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України, тому відповідно до ч.4 ст.183 КПК України суд вправі не визначати заставу.

Разом з цим, апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги про тривалий розгляд кримінального провадження, а тому звертає увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків судового розгляду кримінального провадження, де обвинувачений тривалий час перебуває під вартою. Таким чином, суду першої інстанції необхідно вжити усі заходи, передбачені КПК України, для того, щоб завершити розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Підстави для скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2024 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 відсутні.

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4