У Х В А Л А

Іменем України

Справа № 285/1317/25

провадження № 1-кс/0285/407/25

11 березня 2025 року м. Звягель

Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

клопотання старшого слідчого Слідчого відділення Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_6 ,

погоджене прокурором Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_7 ,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою? ?

відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальногоправопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, внесеногодо Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000226 від 09.03.2025 (далі - ЄРДР),

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Із клопотання слідує, що 08.03.2025 близько 22:41 год. поліцейський з РПП СПД №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області старший сержант поліції ОСОБА_8 (жетон 0171774) та інспектор з РПП СПД №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області капітан поліції ОСОБА_9 (жетон 0071657) перебуваючи у добовому наряді Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області, виконуючи свої службові обов`язки, пов`язані із забезпеченням громадського порядку, на службовому автомобілі Рено Дастер, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибули за викликом на лінію «102» про бійку в с. Кашперівка, Звягельського району, Житомирської області, на вул. Центральну, де в цей час серед інших, знаходилися ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та заявник ОСОБА_11 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння.

Після того, як поліцейський ОСОБА_8 вийшов зі службового автомобіля та виконуючи свої службові обов`язки, став з`ясовувати обставини виклику на який він приїхав, ОСОБА_10 затіяв словесну суперечку, яка супроводжувалась погрозами на адресу працівників поліції.

В ході конфлікту, у ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_10 які перебували в стані алкогольного сп`яніння, виник спільний злочинний умисел спрямований на заподіяння поліцейським тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи вказаний спільний злочинний умисел, ОСОБА_10 , без відриву у часі та у даному ж місці, наблизився до поліцейського ОСОБА_8 та руками із значною силою, штовхнув його у груди, схопив руками за формений одяг та намагався спричинити тілесні ушкодження. Присутні при цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_11 виражали словесну підтримку ОСОБА_10 , та висловлювали погрозу вбивством працівникам поліції. У зв`язку з цим, з метою припинити незаконні дії вищевказаних осіб, відповідно до ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський ОСОБА_8 , спочатку попередив, а потім застосував спеціальний засіб «Кобра», споряджений речовинами сльозогінної дії.

В цей же час до протиправних дій ОСОБА_10 приєдналися ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , які діючи з останнім з єдиним умислом, стали погрожувати поліцейським фізичним насильством та вбивством, шляхом підриву гранати, яка начебто була при них, штовхати та шарпати за формений одяг, руками намагалися нанести удари працівникам поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , нанесли удари по кузову службового автомобіля, пошкодивши передні двері та праве крило, таким чином перешкоджали виконанню працівниками поліції своїх службових обов`язків.

У подальшому, продовжуючи суперечку, ОСОБА_10 , наблизився до поліцейського ОСОБА_8 та наніс декілька ударів кулаком в область голови та передпліччя, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді забою обличчя та голови, гематоми нижньої губи, забою правого передпліччя, у зв`язку з чим поліцейський ОСОБА_8 відповідно до ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» спочатку попередив про застосування та через декілька хвилин, застосував до ОСОБА_10 спеціальний засіб гумовий кийок ПР -73.

Незважаючи на це та не припиняючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_10 , які перебуваючи в безпосередній близькості до поліцейських, продовжили висловлювати на адресу поліцейських погрози вбивством та насильством, у зв`язку з виконанням ними їх службових обов`язків, перешкоджали залишенню ними місця події, що давало підстави поліцейським усвідомлювати реальність даних погроз у обстановці, що склалася. Дані дії ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 супроводжувалися спробами нанести удари по тілу поліцейських, які захищаючись уникали ударів та спричинення їм тілесних ушкоджень.

З метою уникнення подальшого поглиблення конфлікту, поліцейські ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сіли до службового автомобіля та залишили місце скоєння кримінального правопорушення, повідомивши про дану подію чергового відповідного органу Нацполіції, а ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_4 зникли з місця події.

09.03.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 п.п.1,3,5, ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, пояснив, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти переліченим ризикам, оскільки останній вчинив злочин, який супроводжувався застосуванням насильства до працівника правоохоронного органу, підозрюваний схильний до вчинення кримінальних правопорушень, а також є раніше судимий.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник заперечили проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Підозрюваний пояснив, що тілесних ушкоджень поліцейському не наносив.

Вислухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Встановлено, що в провадженні органу досудового розслідування перебувають матеріали кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, відомості про які внесено до ЄРДР за №0000226 від 09.03.2025.

09.03.2025 о 03:20 год. в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 та цього ж дня повідомлено йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч.1 ст.177 КПК України та не підлягає розширеному тлумаченню.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б могли переконати об`єктивного, неупередженого спостерігача у тому, що відповідна особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини та практика Європейського суду з прав людини наголошує, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, при цьому, ризик переховування особи від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначено в законі (рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини та громадянина.

Сукупність матеріалів судової справи, наданої суду стороною обвинувачення під час розгляду зазначеного клопотання, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_4 підозрюється.

Безумовно, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (справа Європейського суду «Ілійков проти Болгарії»).

За таких обставин, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 ; раніше судимий за вчинення злочину проти власності; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні; наявність достатніх даних вважати, що в його діях/поведінці існують ризики переховування від слідства та суду, незаконно впливати на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення і оголошення йому підозри у вчиненні кримінального правопорушення, вважаю за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , докази, на які посилається у клопотанні прокурор, вважаю, що на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід, як взяття під варту, зможе дієво запобігти ризикам, встановленим п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

В поданомуклопотаннідоведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а тому воно підлягає до задоволення.

Також вважаю за можливе визначити підозрюваному заставу у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (з 01.01.2025 3028 грн.), тобто 30280 грн., відповідною і достатньою у даному кримінальному провадженні для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. На думку слідчого судді, саме такий розмір застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Окрім цього, обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1-3 ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст.177,182,183,197,309,369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту його фактичного затримання, тобто з 03:20 год. 09.03.2025.

Визначити строк дії даної ухвали - до 03:20 год. 07.05.2025 включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок № UA 0000277, код 26278626, МФО 820172 в ДКС України, м. Київ.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю або суд.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду на першу вимогу;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає (с. Липівка Шепетівського району Хмельницької області), без дозволу слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Визначити 2-х місячний строк дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з дня внесення застави, але в межах строку досудового розслідування.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали доручити Звягельському РВП ГУНП в Житомирській області.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та передати для виконання Звягельському РВП ГУНП в Житомирській області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним у той же строк з дня вручення йому копії ухвали. Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Час проголошення повного тексту ухвали 13.03.2025 року о 13:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1