Справа № 933/778/19
ВИРОК

іменем України

18.03.2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000061 від 03.04.2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олександрівка Олександрівського району Донецької області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-01.04.2010 року Олександрівським районним судом Донецької області за ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 315, ч.1 ст. 317 КК України до 5 років позбавлення волі;

-09.06.2015 року Олександрівським районним судом Донецької області за ч.1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт;

-22.09.2015 року Олександрівським районним судом Донецької області за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15 - ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців 10 днів позбавлення волі;

-10.06.2016 року Краматорським міським судом Донецької області за ч.2 ст. 309, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 28.09.2018 року;

-05.07.2019 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі;

-02.02.2021 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02 січня 2019 року, близько 21 год. 00 хв., більш точного часу встановити не надалося можливим, ОСОБА_5 з метою викрадення чужого майна прийшов на міст по вул. Самарській в смт. Олександрівна Олександрівського району Донецької області, на якому проходили ремонтні роботи, та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, умисно, повторно, таємно від сторонніх осіб, зірвав руками навісний замок та проник до будівельного вагончика, що знаходився на вказаному мосту, з якого викрав електричну болгарку марки «DWT WS 22-230D» сер.№ 64, вартістю 1646,40 гривень, та електричний перфоратор марки «Елпром ЕПЕ-1700» ,вартістю 1016,87 гривень, що належать ОСОБА_6 . Викраденим майном ОСОБА_5 в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2663,27 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав та пояснив, що в зазначені в обвинувальному акті дату та час, він прийшов на міст в с-щі Олександрівка, де знаходився будівельний вагончик. Раніше він працював там на будівництві, тому достовірно знав, що у вказаному вагончику можуть знаходиться електроприлади, які він вирішив вкрасти, щоб в подальшому їх продати та придбати собі продукти харчування. Відчинивши двері, він потрапив до вагончику, звідки взяв звідти болгарку, перфоратор та електроди. В подальшому викрадене майно він продав, отримані грошові кошти витрати на власні потреби. З розміром матеріальної шкоди, завданої потерпілому, згідно з обвинувальним актом, згоден. Щиро каявся у вчиненому.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і суд не має сумнівів у добровільності їх позиції, тому відповідно до ч.3 ст. 349 КК України визнав недоцільним дослідження доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні повністю доведена вина ОСОБА_5 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням до сховища, вчиненому повторно, а його дії вірно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується вимогами статей 65-67 КК України, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Так, при призначені обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких злочинів проти власності та характеризуються прямим умислом.

Розглядаючи питання про особу винного, суд враховує, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується задовільно, раніше судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття. Обставиною, яка обтяжує покарання, є рецидив злочинів.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів можливо тільки в умовах його ізоляції від суспільства шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, враховуючи щире каяття обвинуваченого, фактичне відшкодування потерпілому матеріальної шкоди шляхом повернення викраденого майна, міру покарання слід визначити в мінімальній межі санкції ч.3 ст. 185 КК України, що буде відповідати меті призначення покарання відповідно до ст. 50 КК України.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.02.2021 року за ч.1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі (справа 219/12670/19). Зі змісту вказаного вироку вбачається, що початок строку відбування покарання слід рахувати з 02.02.2021 року.

Таким чином, на підставі до ч.4 ст.70 КК України обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим, призначеним за вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.02.2021 року.

В цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з довідки ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» від 03.02.2025 року засуджений ОСОБА_5 був звільнений по відбуттю строку покарання 02.10.2024 року.

Таким чином, ОСОБА_5 вважається таким, що повністю відбув призначене судом покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі з 02.02.2021 року до 02.10.2024 року.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Судові витрати, які підлягають відшкодуванню у кримінальному провадженні в порядку ст. 124 КПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 371, 373-374, ч.15 ст. 615 Кримінального процесуального кодексу України,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим, призначеним вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.02.2021 року, остаточно призначити ОСОБА_5 за сукупністю кримінальних правопорушень покарання у виді 3 (трьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання за цим вироком відбуте покарання за вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.02.2021 року у виді позбавлення волі з 02.02.2021 року до 02.10.2024 року.

Вважати ОСОБА_5 таким, що повністю відбув призначене судом покарання.

Речові докази у кримінальному провадженні: перфоратор «Елпром» ЕПЕ-1700, болгарку «DWT WS 23-23 D» сер.№ 64, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Олександрівського ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області (книга обліку 172, порядковий номер 14) повернути потерпілому ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадежння..

Суддя ОСОБА_1