Справа № 466/6418/21
Провадження № 1-кп/466/104/25
У Х В А Л А

судового засідання

15 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секрета рі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України;

ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в :

в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000191 від 31.03.2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 на 60 /шістдесят/ діб із визначенням застави у 80 /вісімдесят/ розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ОСОБА_8 на 60 /шістдесят/ діб.

Клопотання прокурора подано в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, порушень при внесенні клопотання прокурором немає.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 було продовжено до 20 січня 2025 року включно із визначенням застави.

Суд, заслухавши обгрунтування прокурора в підтримку клопотань, заперечення захисників та обвинувачених, приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити з наступних мотивів.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Клопотання прокурора подано в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, відтак жодних порушень при внесенні клопотання прокурором немає.

З обвинувального акту вбачається, що обвинувачені органом досудового слідства обвинувачуються у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із проникненням в інше сховище автомобіль, санкція статті яких передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі Європейського суду з прав людини «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року закріплено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Наведені прокурором у клопотанні докази на підтвердження факту і обставин вчинення злочинів, причетності обвинуваченого до їх скоєння свідчать про подальше існування обґрунтованого обвинувачення.

Суд вважає, що і надалі продовжують існувати ризики, які передбачені ст.177 КПК України, і які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, ризик переховування обвинувачених від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та ризик незаконного впливу на свідків.

Відповідно до положень ч.3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування чи продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У даному кримінальному провадженні обвинувачуються троє осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , матеріали кримінального провадження відносно якого об`єднані у одне провадження.

Обвинуваченому ОСОБА_7 була визначена застава за клопотанням прокурора у розмірі 80 прожиткових мінімумів громадян.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 331, 376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити термін дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 15 січня 2025 року до 13 березня 2025 року включно.

У відповідності до положень ст. ст. 182, 183 КПК України визначити обвинуваченому ОСОБА_7 заставу у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_7 з-під варти та повідомити про це суд.

З моменту звільнення ОСОБА_7 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатися за межі м. Львова, без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_7 , що у випадку невиконання ним вищезазначених обов`язків йому може бути змінено заставу на більш суворий запобіжний захід.

Продовжити термін дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 15 січня 2025 року до 13 березня 2025 року включно.

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на прокурора Галицької окружної прокуратури.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити начальнику Львівської установи виконання покарань УДПтСУ у Львівській області №19.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 16.01.2025р.

Суддя ОСОБА_1