Справа № 523/3644/24
Номер провадження:1-кп/521/919/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2025 року м.Одеса
В провадженні Малиновського районного суду м.Одеси перебуває зазначене кримінальне провадження на стадії судового розгляду.
ОСОБА_4 , яка є потерпілої в даному кримінальному провадженні, заявила клопотання про накладення арешту на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 , яка є об`єктом злочину. На обґрунтування клопотання зазначає, що відповідно до матеріалів кримінального провадження зазначена квартира, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4 є предметом злочинного посягання та може бути використана як доказ у судовому процесі. У зв`язку з чим просить накласти арешт на зазначену квартиру, заборонивши будь-які дії, пов`язані з відчуженням, передачею в користування або зміну власності та внести відповідні відомості до Реєстру речових прав на нерухоме майно.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити. Зазначила, що в порядку цивільного судочинства розглядалася справа стосовно зазначеної у клопотанні квартири, яку вона придбала за договором купівлі-продажу у обвинуваченої ОСОБА_8 та досі зареєстрована у цій квартирі, договір було визнано недійсним, на цей час вонеа оскаржує рішення суду в касаціному порядку. Крім того вважає, що спадкоємець на цю квартиру - потерпілий ОСОБА_12 на її думку не є належним спадкоємцем. Клопотання про арешт майна подала у зв`язку із тим, що на цей час недобросовісні ріелтори можуть знову перепродати цю квариру. Якщо арешт вже накладений раніше слідчим, то просить вирішити питання арешту майна на розсуд суду.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що в матеріалах кримінального провадження є постанова про визнання зазначеної квартири речовим доказом та ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси щодо накладення арешту на зазначену квартиру та картка прийому заяви про реєстрацію в Реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначеного арешту на підставі зазначеної ухвали. Таким чином питання арешту майна було вирішено під час досудового розслідування та матеріали кримінального провадження не містять відомосетй щодо скасування цього арешту.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суть клопотання, суд приходить до наступних висновків.
Положеннями статей 2,7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя, суд повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Вказана норма узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Відповідно до ч.1 ст.131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно з ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 23.06.2022 року у даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 40,2 квадратних метрів, власником якої згідно інформації з Державного реєстру речовим прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №302767639 від 15.06.2022 року є ОСОБА_4 шляхом заборони здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо зазначеного об`єкту нерухомості. Підставою арешту майна зазначено збереження речового доказу зазначеної квартири, яка є предметом злочину.
Таким чином, судом встановлено, що такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна досягнутий шляхом накладення арешту на вказане майно під час досудового розслідування. Відомості щодо скасування арешту майна на вказану квартиру у суду відсутні.
Чинним КПК України не передбачено повторного накладення арешту на майно на яке вже накладено арешт в рамках одного кримінального провадження.
Крім того суд звертає увагу, що підстави арешту майна, на які посилається потерпіла, а саме уникнення відчудження зазначеної квартири у майбутньому іншими особами за іншими обставинами, серед іншого у межах цивільного судочинства стосовно оспорювання права влансості на зазначену квартиру, які не є об`єктом дослідження у даному кримінальному провадженні, також не передбачені вимогами КПК України.
Таким чином, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання потерпілої.
Відповідно до ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372 КПК України, суддя-
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_4 про арешт майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1