Справа 355/1368/24 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/2787/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000009 від 30 травня 2024 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурорки Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Баришівського районного суду Київської області від 18 листопада 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Баришівського районного суду Київської області від 18 листопада 2024 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Жуківка Згурівського району Київської області, громадянина України, маючого повну середню освіту, військовозобов`язаного, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, не депутата, не інваліда, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останні раз:

- 15 лютого 2024 року вироком Баришівського районного суду Київської області за ч.1 ст.246 КК України, ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі стоком на 3 роки 1 місяць,

засуджено за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 5 місяців;

на підставі ч.1 ст.71 КК України ОСОБА_7 за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Баришівського районного суду Київської області від 15 лютого 2024 року у виді позбавлення волі строком на 1 місяцьта остаточно визначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

вирішене питання про процесуальні витрати та речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , у листопаді 2019 року більш точного часу не встановлено, у лісосмузі, неподалік залізничної станції, розташованої в адміністративних межах села Селичівка Броварського району Київської області знайшов предмет схожий на артилерійський уламково-фугасний снаряд калібру 30 мм, який перевіз до гаражного приміщення, яким він користується, за адресою АДРЕСА_1 , де почав його зберігав, без передбаченого законом дозволу.

Крім цього, ОСОБА_7 , у квітні 2022 року, більш точного часу не встановлено, неподалік мосту біля річки Трубіж в адміністративних межах смт. Баришівка Броварського району Київської області, знайшов 46 предметів зовні схожих на патрони циліндричної форми, калібру 5,45х39 та 1 предмет зовні схожий на патрон циліндричної форми, калібру 7,62х51, які залишив при собі, без передбаченого законом дозволу. В подальшому, ОСОБА_7 перевіз їх до місця фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де їх зберігав у шафі в одній з кімнат квартири до вилучення працівниками поліції.

В апеляційній скарзі обвинуваченого указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування скарги вказав, що судом неправомірно застосовано положення ч.1 ст.71 КК України, адже вирок Баришівського районного суду Київської області 15 лютого 2024 року не набрав законної сили, а тому не повинен був враховуватись при постановленні оскаржуваного вироку. Просив вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі прокурорки указано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, призвела до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема до неправильної правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме щодо придбання та зберігання ОСОБА_7 вогнепальної зброї, а не бойових припасів. Відповідно до висновку експерта надані на дослідження 46 патронів, які за своїм цільовим призначенням є штатними боєприпасами до бойової нарізної вогнепальної зброї, а артилерійський уламковий-фугасний снаряд належить до боєприпасів. Крім того, судом у вступній частині вироку визначено, що розглянуто кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України, що не відповідає встановленим під час судового розгляду фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_7 не обвинувачувався у незаконному виробництві, виготовленні, придбанні, зберіганні, перевезенні чи пересиланні наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту. Просила вирок змінити, а саме: у вступній частині вироку зазначити про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, виключивши ч.1 ст.309 КК України, та в мотивувальній частині вироку зазначити про вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто, незаконного придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурорки підтримав, підтвердив її доводи і просив цю апеляційну скаргу задовольнити, заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурорки та наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги обвинуваченого з огляду на таке.

Вирок Баришівського районного суду Київської області від 18 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 в частині доведеності його винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 263 КК України відповідає вимогам закону, стверджується зібраними у справі доказами і не оспорюються учасниками судового провадження.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого стосовно неправомірного, на думку обвинуваченого, застосування положень ч.1 ст.71 КК України, то вони не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України покарання за сукупності вироків призначається у випадку коли засуджений вчинив нове кримінальне правопорушення після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання. Закон не пов`язує застосування положень ч.1 ст. 71 КК України із фактом набранням вироку законної сили. Тобто, та обставина, що вирок Баришівського районного суду Київської області від 15.02.2024 року не набрав законної сили, на думку колегії судів, не є перешкодою для застосування положень ч.1 ст. 71 КК України, що указує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги обвинуваченого та відсутність підстав для її задоволення.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими.

Так, надаючи правову кваліфікацію дій обвинуваченого суд першої інстанції указав на вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, яке проявилось у придбанні та зберігання ОСОБА_7 вогнепальної зброї. Між тим, ОСОБА_7 у вину було поставлене придбання та зберігання боєприпасів, а не вогнепальної зброї. Відповідно до висновку експерта, надані на дослідження 46 патронів та артилерійський уламковий-фугасний снаряд належать саме до боєприпасів. Наведене указує на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що, відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни судового рішення апеляційним судом.

Окрім того, судом першої інстанції у вступній частині вироку зазначено про розгляд кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України і ч.1 ст.309 КК України. Між тим, обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України ОСОБА_7 не висувалось, судовий розгляд щодо цього обвинувачення не здійснювався, докази щодо цього кримінального правопорушення не досліджувались, що указує на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження і є, відповідно до п.2 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

За наведених обставин вирок Баришівського районного суду Київської області від 18.11.2024 року щодо ОСОБА_7 не може визнаватись законним та обґрунтованим, а тому він підлягає зміні відповідно до доводів апеляційної скарги прокурорки.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

В задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого відмовити.

Апеляційну скаргу прокурорки ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Баришівського районного суду Київської області від 18 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити із вступної частини вироку Баришівського районного суду Київської області від 18 листопада 2024 року посилання суду на обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КПК України.

Визнати те, що вироком Баришівського районного суду Київської області від 18 листопада 2024 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст. 263 КК України за придбання та зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

В решті вирок Баришівського районного суду Київської області від 18 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

___________________ _________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4