ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/462/25 Справа № 199/7301/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2024 року в об`єднаному кримінальному провадженні №0000916, №0001261 стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 31 січня 2023 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2024 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК і призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 31 січня 2023 року і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців.

Даним вироком також визнаний винуватий за ч. 4 ст. 186 КК обвинувачений ОСОБА_9 , рішення стосовно якого не оскаржується в апеляційному порядку.

За обставин, встановлених у вироку, ОСОБА_6 01 серпня 2023 року, приблизно о 18 годині 25 хвилин, знаходився в лісосмузі неподалік ЗСШ № 142, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Беляева, 2, разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 , де побачив потерпілого ОСОБА_10 , який утримував у своїй лівій руці належний останньому мобільний телефон «Samsung Galaxy А04 SM- A045F/DS Black/32GB».

Реалізуючи спільний злочинний умисел ОСОБА_6 01 серпня 2023 року, приблизно о 18 годині 27 хвилин, перебуваючи разом з ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_6 ще й повторно, усвідомлюючи що їх спільні злочинні дії будуть явними для потерпілого ОСОБА_10 , підійшов ззаду до останнього, після чого ОСОБА_6 та своєю правою ногою наніс останньому один удар в область спини.

Після чого потерпілий ОСОБА_10 почав втікати від ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , наздогнавши його, ОСОБА_6 своєю правою рукою схопив останнього за ремінь наплічної сумки чорного кольору, фірми «FEILONG», яка була одягнена на ньому через плече, та застосовуючи фізичну силу рук потягнув за ремінь сумки. Внаслідок чого потерпілий ОСОБА_10 не втримав рівновагу та впав на землю з висоти власного зросту обличчям до землі і, перебуваючи у положенні лежачи обличчям до землі, сховав під тулубом свого тіла руки, у яких утримував мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А04 SM-A045F/DS Black/32GB», чорного кольору. Далі, знаходячись в безпосередній близькості до потерпілого ОСОБА_10 , який знаходився в положенні лежачи, обличчям до землі, перебуваючи з правого боку від останнього, схилився над ним, та кулаками обох рук, наніс не менше чотирьох хаотичних ударів в область голови з правої сторони потерпілого ОСОБА_10 . В свою чергу ОСОБА_9 , діючи спільно з ОСОБА_6 , побачивши дії останнього, знаходячись в безпосередній близькості до потерпілого ОСОБА_10 , перебуваючи з лівого боку від останнього, з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_10 , кулаками обох рук наніс ще не менше чотирьох хаотичних ударів в область голови з лівої сторони потерпілого ОСОБА_10 .

Таким чином ОСОБА_6 і ОСОБА_9 застосували до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_10 та спричинили останньому легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки.

Потерпілий ОСОБА_10 , намагаючись захистити голову та обличчя від вищевказаних ударів, витягнув обидві руки з-під тулубу свого тіла.

Далі, ОСОБА_9 , діючи спільно з ОСОБА_6 в межах реалізації їх спільного злочинного умислу, вирвав з лівої руки потерпілого ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А04 SM-A045F/DS Black/32GB», чорного кольору, після чого покинули місце скоєння кримінального правопорушення, отримавши можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 , матеріальний збиток у розмірі 4049 гривень 09 копійок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

За змістом апеляційної скарги обвинувачений вважає призначене покарання надто суворим та просить його пом`якшити, врахувавши ту обставину, що має неповнолітню дитину та матір пенсійного віку, які потребують його підтримки.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, посилаючись на її безпідставність, вирок суду вважав законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце проведення апеляційного провадження повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомляв та не звертався із заявою про відкладення судового засідання, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 405 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) апеляційний розгляд здійснено без його участі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч. 4 ст. 186 КК за обставин, викладених у вироку суду в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому відповідно до ст. 404 КПК апеляційним судом не переглядаються.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є безпідставними, а вирок суду в цій частині є законним, обґрунтованим та ухвалений у відповідності до зазначених вище вимог закону, які суд першої інстанції виконав належним чином та мотивував прийняте рішення, з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Домірність покарання за злочин є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що обираючи ОСОБА_6 вид і розмір покарання, суд першої інстанції дав належну оцінку ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, виходячи не лише з визначених у ст. 12 КК формальних критеріїв, а й з особливостей конкретного кримінального правопорушення.

Так, суд першої інстанції взяв до уваги, що обвинувачений, вчинив кримінальне правопорушення за попередньою змовою групою осіб, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке є умисним тяжким злочином, раніше судимий, на обліках у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, має постійне місце проживання, де характеризується негативно як такий, що веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, має постійні сварки з родичами. Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено, а обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину повторно.

При цьому, апеляційний суд також зважає і на обставини вчиненого кримінального правопорушення, при яких обвинувачений, будучи раніше судимим за вчинення умисного корисливого злочину проти власності, вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку.

Судом враховано наявність неповнолітньої дитини в обвинуваченого, однак доказів щодо утримання якої ним не надано як суду першої інстанції, так і апеляційному суду, з огляду також на те, що останній офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу.

Таким чином, з огляду на встановлені судом першої інстанції обставини та ступінь тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, відсутності обставин, що пом`якшує покарання та наявність обставини, яка його обтяжує, суд дійшов обґрунтованого висновку, що виправити обвинуваченого неможливо без його ізоляції від суспільства та покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією інкримінованої статті із застосуванням ст. 71 КК, на переконання апеляційного суду, є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Наведені в апеляційній скарзі обвинуваченим доводи щодо врахування відомостей про його особу та наявності неповнолітньої дитини та матері похилого віку, які потребують його підтримки, є неаргументованими. Всі ці обставини були належним чином оцінені судом першої інстанції в достатній мірі при призначенні обвинуваченому покарання, з видом і розміром якого погодився апеляційний суд.

Обвинувачений не наводить в скарзі інших переконливих та достатніх доводів, які б вказували на те, що призначене йому покарання є дійсно надто суворим та не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі.

Статтею 414 КПК як одну з підстав для зміни вироку визначено невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Так, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Враховуючи викладене, на переконання апеляційного суду, обраний судом першої інстанції обвинуваченому вид і розмір покарання є законним, обґрунтованим, адже воно відповідає меті покарання, є співмірним характеру вчиненого діяння та його наслідкам, є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Підстав вважати покарання явно несправедливим через суворість колегія суддів не вбачає.

Таким чином, обвинувачений не навів в апеляційній скарзі належних доводів та аргументів, чому призначене покарання є явно несправедливим внаслідок його суворості, всі обставини, які впливають на вид і розмір покарання враховані місцевим судом, а відтак призначене покарання за скоєний злочин є законним, обґрунтованим та достатньо мотивованим, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Будь-яких інших доводів, які б свідчили про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та вказували на необхідність зміни або скасування вироку суду апеляційна скарга не містить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для зміни або скасування оскарженого судового рішення, при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції не встановлено.

З огляду на вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а особою, яка тримається під вартою в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4