Провадження № 1-кп/761/334/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002769 від 10 березня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

14 червня 2018 року, з Київської місцевої прокуратури №10 до провадження судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 надійшов обвинувальний акт з відповідними додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002769 від 10 березня 2018 року.

05 липня 2018 року кримінальне провадження було призначено до судового розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2021 року обвинуваченого ОСОБА_4 оголошено в розшук, проведення якого доручено співробітникам Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві, надано дозвіл на його затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а судове провадження зупинено до розшуку останнього.

21.04.2021 року зазначене вище кримінальне провадження передано на розгляд судді ОСОБА_1 у зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_5 у відпустці по вагітності та пологам.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року кримінальне провадження було відновлено у зв`язку з закінченням строку дії ухвали від 11.03.2021 в частині надання дозволу на затримання обвинуваченого.

Ухвалами Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року, від 16 травня 2023 року, від 22 лютого 2024 року та від 13 вересня 2024 року обвинуваченого ОСОБА_4 повторно оголошено в розшук, проведення якого доручено співробітникам Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві, надано дозвіл на його затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а судове провадження зупинено до розшуку останнього.

27 січня 2025 року до суду надійшла інформація, що за результатами розшуку, обвинуваченого ОСОБА_4 було затримано та останній, після звільнення з-під варти у зв`язку з закінченням строку, передбаченого ч. 1 ст. 191 КПК України, добровільно з`явився до суду.

27 січня 2025 року судовий розгляд кримінального провадження було відновлено.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав подане 13 вересня 2024 року клопотання про застосування для обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора про застосування до себе запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував. Вказував, що не знав про те, що був оголошений у розшук.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання прокурора та застосувати для обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з обвинувального акту та наявних матеріалів, наявні докази обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_4 є вагомими, більш детальну оцінку яким суд надасть під час перебування в нарадчій кімнаті при прийнятті остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

При цьому судом враховується, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, за яке, у разі визнання його вини, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років. Враховуються зокрема й ті обставини, що останній обвинувачується у вчиненні злочину, в сфері власності повторно, не має законних джерел доходу та міцних соціальних зв`язків, а також і те, що ОСОБА_4 тривалий час ухилявся від суду, що приводить суд до висновку про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме суд вважає, що обвинувачений може в подальшому продовжити ухилятись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Вважаючи, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд виходить, у тому числі з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 має досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. А відтак суд приходить до висновку, що з огляду на наявні ризики, той факт, що обвинувачений тривалий час переховувався від суду, до нього неможливо застосувати інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою.

На підставі викладеного та з метою забезпечення участі обвинуваченого в розгляді кримінального провадження, недопущення вчинення ним нових злочинів, суд вважає необхідним застосувати для обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, який слід рахувати з поголошення даної ухвали.

Разом із цим, враховуючи що ОСОБА_4 не обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного з насильством, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Так, згідно з п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави відносно особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, визначається в межах від 1 до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановлюючи розмір застави, суд враховує конкретні обставини кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, сімейний, майновий стан, та інші дані, які характеризують особу обвинуваченого та його спосіб життя, а також те, щоб розмір застави не був для нього занадто непомірним та міг у повній мірі забезпечити його належну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим прийшов до висновку, щодо необхідності визначити обвинуваченому заставу в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у вигляді 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 15 140 грн. 00 коп.

Водночас, враховуючи доведені прокурором обставини, у випадку внесення застави суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до суду за його першою вимогою, не відлучатися з населеного пункту, де проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Враховуючи викладене,керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 186, 193-197, 331, 370, 372, 532 КПК України, Рішенням Конституційного суду України №4р-2019 від 13 червня 2019 року, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - взяти під варту в залі суду.

Строк дії ухвали про тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити тривалістю 60 (шістдесят) днів з моменту оголошення даної ухвали, тобто до 27 березня 2025 року.

Визначити для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у вигляді 5 (п`яти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 15 140грн. 00 коп. (п`ятнадцять тисяч сто сорок) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншими фізичними або юридичними особами (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в м. Києві для внесення (отримувач - ТУ ДСА України в місті Києві, , МФО 820172, банк - Державна казначейська служба України м. Київ, р/р № UA1012089, призначення платежу: застава за… (П.І.Б., дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно ухвали… (назва суду) від… (дата ухвали) по справі № …, внесені (П.І.Б. особи, що вносить заставу).

У разі внесення застави визначити для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до суду за його першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, де проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

Визначити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не більше 2 (двох) місяців з моменту внесення застави в розмірі, визначеному судом.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі внесення застави у встановленому в даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі Державної установи «Київський слідчий ізолятор» або уповноваженій особі установи, де останній буде утримуватись під вартою. Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена посадова особа Державної установи «Київський слідчий ізолятор» або іншої установи, де обвинувачений утримується під вартою, негайно повинна здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти і повідомити усно і письмово слідчого, прокурора, що здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні та суд.

У разі внесення застави і з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти у зв`язку з внесенням застави, встановленої в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В разі, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді або до суду без поважних причин або не повідомить про причини неявки, застава звертається в дохід держави, зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується в порядку, встановленому законом для використання судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде оголошений 28 січня 2025 року о 08 годині 00 хвилини.

Суддя ОСОБА_1