Справа № 646/2879/25
№ провадження 1-кс/646/966/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання ст. слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , подане у кримінальному провадженні № 000047 від 08.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Курилівка Куп`янського району Харківської області, громадянки України, з вищою освітою, розведеної, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

в с т а н о в и в:

Ст. слідчий СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Куп`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказала, що 24.02.2022 військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях, і здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою змін меж території та державного кордону України всупереч порядку, встановленому Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Воєнний стан на території України неодноразово продовжувався. Відтак, з 24.02.2022 року по теперішній час діє правовий режим воєнного стану на території України.

Відповідно до Закону України № 2265-IX від 22.05.2022 «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії російської федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну» визначено, що російська федерація (далі - рф) є державою-терористом, однією з цілей політичного режиму якої є геноцид Українського народу, фізичне знищення, масові вбивства громадян України, вчинення міжнародних злочинів проти цивільного населення, використання заборонених методів війни, руйнування цивільних об`єктів та об`єктів критичної інфраструктури, штучне створення гуманітарної катастрофи в Україні або окремих її регіонах.

Відповідно до п. 6 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окупаційна адміністрація російської федерації - сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

В результаті ведення агресивної війни з боку російської федерації проти України, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, але не раніше 24 лютого 2022 року збройними формуваннями рф окуповано Куп`янський район Харківської області з встановленням контролю над життєдіяльністю населених пунктів району.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.06.2022, більш точний час не встановлено, представниками окупаційної адміністрації держави-агресора створено комунальне підприємство під назвою «Коммунальное предприятие «Военный городок» Военно-гражданской администрации Купянского района Харьковской области»,» на базі приміщень та матеріальних цінностей Комунального підприємства «Військове містечко», юридична адреса якого: Харківська область, Куп`янський район, с. Курилівка, Курилівка-1, буд.6.

В ході досудового розслідування встановлено, що після незаконного вторгнення на територію України збройних сил російської федерації та окупації території Куп`янського району Харківської області, тобто після 24.02.2022, але не пізніше 19.07.2022, більш точний час у ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, у громадянки України ОСОБА_5 виник кримінальний протиправний умисел, направлений на колабораційну діяльність з державою - агресором російською федерацією, а саме - на добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

З цією метою ОСОБА_5 19.07.2022, перебуваючи на території тимчасово окупованого с.Курилівка-1 Куп`янського району Харківської області, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій раніше виниклий кримінальний протиправний умисел, добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, а саме посаду т.зв. «исполняющей обязанности начальника Коммунального предприятия «Военный городок» Военно-гражданской администрации Купянского района Харьковской области», на яку була призначена наказом т.зв. «И.о. Главы ВГА Купянского района Харьковской области ОСОБА_7 » від 19.07.2022 № 364/лс.

Після чого з 19.07.2022 по 06.09.2022, більш точний час у ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , перебуваючи на вказаній посаді із визначеним за нею робочим місцем за адресою: Харківська область, Куп`янський район, с. Курилівка, Курилівка-1, буд. 6, здійснювала такі організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції: безпосереднє керівництво та організація роботи т.зв. «Коммунального предприятия «Военный городок» Военно-гражданской администрации Купянского района Харьковской области»; організація нарахування та виплати заробітної плати працівникам підприємства в російських рублях із складанням для цього пояснювальних записок та заявок на фінансування витрат на ім`я представників окупаційної адміністрації; звітування про виконану роботу перед представниками окупаційної адміністрації.

Крім того, за час перебування ОСОБА_5 на вище вказаній посаді, військовослужбовці рф були забезпечені матеріальними ресурсами, які перебували на балансі підприємства, а саме: житлом та приміщеннями для ремонту і зберігання військової техніки, а також мали доступ до водонапірної станції.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

15 квітня 2025 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

15 квітня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 0000047 від 08.01.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Підозрювана ОСОБА_5 вчинила тяжкий злочин, за який передбачено покарання до десяти років позбавлення волі.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України є:

- допитом в якості свідка ОСОБА_8 , який повідомив, що до повномасштабного вторгнення рф керівником КП «Військове містечко» був ОСОБА_9 , але в зв`язку з тим, що основне місцеве населення ховалось по домівкам - його практично не бачили та через деякий час він взагалі зник і я його не бачив, серед місцевого населення були чутки, що він втік до рф. Заступником ОСОБА_9 була ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після того, як ОСОБА_9 втік ОСОБА_5 фактично керувала підприємством. Це сталось в березні 2022 року. Під час окупації службові приміщення КП «Військове містечко» знаходились там де і зараз, а саме: АДРЕСА_3 (1 поверх). Фактично з березня 2022 року ОСОБА_5 почала керувати КП та розпоряджатись майном підприємства, так на будинку культури, який перебував у розпорядженні підприємства вивісили російський прапор та ОСОБА_10 організувала видачу гуманітарної допомоги від окупаційної адміністрації, а саме вершкового масла. На балансі КП «Військове містечко» перебувають водяна насосна станція, на якій оператором був ОСОБА_11 , який був у безпосередньому підпорядкуванні у ОСОБА_5 . Під час окупації він заправляв військові автомобілі рф водою за вказівкою ОСОБА_5 . Також ОСОБА_5 відвідувала наради в окупаційній адміністрації держави агресора;

-допитом в якості свідка ОСОБА_9 , повідомив, що до окупації м. Куп`янськ та Куп`янського району він працював на посаді директора КП «Військове містечко». З 21.11.2019 року по 30.06.2022 року. В його обов`язки входило: надання послуг населенню, вивіз сміття, ремонт будинків, ремонт труб водопостачання. Вони обслуговували будинки Курилівка-1, здійснювали також уборку території. На балансі підприємства було: водокачка, сміттєвоз, 1 гараж, 9 будинків з квартирами за №№4,5,6,7,16,18,19. В період окупації він звільнився з займаної посади, так як не хотів та не мав бажання співпрацювати з рф. Його посаду зайняла добровільно ОСОБА_5 , 1966 року народження. Вона погодилась співпрацювати з окупаційною владою рф та виконувала їх вказівки. Коли він перестав ходити на роботу з 30.06.2022 року ОСОБА_12 зателефонувала йому на його абонентський номер телефону НОМЕР_1 та попрохала його, щоб він приїхав до м. Куп`янськ та написав заяву про звільнення, так як вона не могла обійняти його посаду офіційно. Після він приїхав та написав заяву. Безпосередньо ОСОБА_13 в період окупації Куп`янського району зайняла посаду в.о. начальника КП «Військове містечко». В її обов`язки входило: обслуговування будинків, вивіз сміття, ремонт будинків, ремонт труб водопостачання. ОСОБА_5 розпоряджалась приміщеннями, які були на балансі військового містечка, а саме: 1 гараж, обладнання (водокачка, сміттєвоз) та 9 житлових будинків з квартирами за АДРЕСА_4 . Так ОСОБА_5 надавала в використання житлові будинки, як належали КП «Військове містечко» в с. Курилівка-1 військовим рф. Також остання надавала вказівки на закачування води в військові водовози військових рф. В житлових будинках, які вона надала в використання проживало близько 200 військових рф. Також ОСОБА_13 надавала вказівку ОСОБА_14 , який був її підлеглим та відповідав за водокачку заправляти автівки військових рф водою. Автівки були з символікою «z» та «v». Остання не приховувала свою проросіську позицію та свою любов до рф та прихильність до окупаційної влади. Також вона неодноразово виїжджала до окупованого м. Ізюм. В підпорядкуванні у Клінгер були: двірники, слюсарі, водій ОСОБА_11 . Робоче місце ОСОБА_10 розташовувалось за адресою: АДРЕСА_3 . Там вона виконувала свої обов`язки та приймала військових рф;

-допитом в якості свідка ОСОБА_15 , яка повідомила, що їй відома ОСОБА_10 , вона працювала на посаді заступника директора КП «Військове містечко», вона підпорядковувалась ОСОБА_9 . В період окупації вона обійняла посаду директора КП, та виконувала наступне: надавала послуги російським військовим, надавала вказівки щодо поставки води в місця заселення російських військових на території військового містечка, збирала наради колективу, обслуговування будинків, вивіз сміття, ремонт будинків, ремонт труб водопостачання. Також вона розпоряджалась приміщеннями, які були на балансі військового містечка. Вона розселила на території військового містечка близько 100 осіб військових рф. Вони на території поставили свій блок пост, та не пропускали односельчан на територію, тільки військових рф. Також вони встановили комендантську годину, та забороняли односельчанам вільно пересуватись. Також під керівництвом Клінгер, яка активно співпрацювала з окупаційною владою вони погрожували місцевому населенню, та деяких односельчан забирали до себе до відділку, де люди повинні були від 14 днів до 30 днів виконувати їх незаконні вказівки ( здійснювати фарбування вулиць, прибирання територій).

-документами, що підтверджують коллабораційну діяльність ОСОБА_5 , зокрема:

1) документ з назвою «Приказ о назначении на должность № 364/лс от 19.07.2022 года ОСОБА_16 », затверджений «И.о. главы военно-гражданской администрации Купянского района Харьковской области ОСОБА_7 », на 1 арк.;

2) документ з назвою «Распоряжение и.о. главы временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области № 1 от 20.06.2022 года с приложением» затверджений «И.о. главы ВГА Купянского района Харьковской области ОСОБА_17 ».

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. В обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 вбачається необхідність запобігання спробам переховуванню від органів досудового розслідування та суду, незаконному впливу на свідків чи перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Обставинами на підставі яких слідчий дійшов висновку про наявність зазначених ризиків є:

- ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, з огляду на тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі, з метою подальшого виконання можливого винесеного відносно неї обвинувального вироку за вчинення вищевказаного злочину вбачається ризик того, що вона може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Крім того, згідно рапорту начальника Куп`янського РВ УСБУ в Харківській області підполковника ОСОБА_18 , в ході виконання доручення було отримано оперативну інформацію, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності може покинути межі України, а саме остання начебто виказувала наміри виїхати до Російської Федерації (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- підозрювана ОСОБА_5 відомо місце проживання свідків вчинення кримінального правопорушення у вищевказаному кримінальному провадженні, показання яких, надані під час досудового розслідування, тому існує ризик того, що підозрювана може здійснити спробу незаконного впливу на свідків, в тому числі шляхом здійснення погроз та залякувань з метою зміни або спотворення їх показань на стадії судового розгляду, які безпосередньо сприймаються судом лише в судових засіданнях. Наявність зв`язків, в тому числі з місцевою адміністрацією, може бути використано підозрюваною для перешкоджання кримінальному провадженню (п.3 ч.1 ст.177 КПК України);

- крім того, враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 добровільно співпрацювала з окупаційною владою, толерантно віднеслась до захоплення частини території України, вбачається ризик того, що вона може вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України, тим самим зашкодити державі, адже дана категорія злочинів є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Наявність зв`язків, в тому числі з місцевою адміністрацією, може бути використано підозрюваною для перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно з абз. 8 ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Крім того, відповідно до положень ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України - тримання під вартою.

Можливість переховування ОСОБА_5 підтверджується тим, що підозрювана вчинила злочин, відповідальність за який передбачений у вигляді позбавлення волі, тому з метою уникнення покарання ОСОБА_5 може покинути територію України.

?Територія Курилівської територіальної громади, де зареєстрована підозрювана, включена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25.04.2022 (із подальшими змінами), що ускладнює контроль за процесуальною поведінкою підозрюваної ОСОБА_5 та значно збільшує зазначені в клопотанні ризики.

Вивченням особи підозрюваної на даний час встановлено, що вона працездатна, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали її утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 указаного запобіжного заходу, не встановлено.

На підставі вищевикладеного слідчий просить обрати стосовно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі, строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Захисник підозрюваної ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 вважав клопотання прокурора необґрунтованим, адже відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР ще 08.01.2024 року, про наявність кримінального провадження стосовно неї ОСОБА_5 було відомо з січня 2025 р., але вона нікуди з місця проживання не тікала. Враховуючи, що підозрювана має міцні соціальні зв`язки, не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити розмір застави.

Підозрювана ОСОБА_5 підтримала думку свого захисника.

Заслухавши доводи прокурора, з`ясувавши позицію сторони захисту, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За положеннями статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Європейський суд з прав людини у рішення від 21 квітня 2011 року по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» у пункті 175 вказав, що «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У діях ОСОБА_19 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 Кримінального кодексу України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Наявні у справі докази - протоколи допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , які безпосередньо вказали на ОСОБА_5 , як особу, яка під час окупації Куп`янського района Харківської області займала посаду директора КП «Військове містечко», письмовими доказами призначення обвинуваченої на вказану посаду окупаційною адміністрацією, у своїй сукупності свідчать про обґрунтованість підозри, її вірогідність та достатність для застосування запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обмеження свободи особи має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно зі ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан, наявність судимостей.

Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрювана обізнана про особисті дані свідків, які надали органу досудового розслідування показання відносно неї, що свідчить про можливість впливати на них, з метою схилити у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань чи взагалі надання будь-яких показань. Наразі досудове розслідування перебуває на початковому етапі, проводяться першочергові слідчі дії для встановлення всіх обставин кримінального провадження, що також вказує на існування зазначеного ризику.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

На думку слідчого судді, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, адже ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, що в умовах воєнного стану, пов`язаного із взаємодією з державою-агресором, має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки.

Слідчий суддя приймає до уваги відсутність вагомих стримуючих факторів запобігання ризиків, зазначених стороною обвинувачення, адже лише факт наявності міцних соціальних зв`язків у підозрюваної під загрозою суворого покарання нівелює їх. Таким чином встановлена наявність достатніх даних про існування ризиків переховування від слідства і суду, оскільки за вчинене кримінальне правопорушення передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, можливість незаконного впливу на свідків, які у тому числі, є її знайомими, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку про недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування та суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій. При цьому, кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до положень ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України - тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваної будь-якого альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що, наразі, «достатніми» та «належними» підставами тримання підозрюваної під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками її звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання підозрюваної під вартою. А тому, відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваної.

Крім того, з огляду на положення ч.6 ст.176 КПК України та введення воєнного стану в Україні, суд позбавлений можливості застосувати до підозрюваної, яка підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, інший запобіжний захід, окрім такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Із аналізу частини другої статті 29 Конституції України убачається, що винятків стосовно підстав застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пов`язаних із тяжкістю вчиненого нею злочину, немає. Тобто, навіть коли йдеться про злочини, що посягають на національну безпеку України чи громадську безпеку, наявність вмотивованого судового рішення для тримання особи під вартою, яка підозрюється чи обвинувачується у їх вчиненні, є обов`язковою. Підставою для правомірного обмеження права на свободу через застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є, зокрема, рішення, яке не просто формально ухвалює суд, а воно має бути обґрунтованим, справедливим. Формальне судове рішення нівелює мету та суть правосуддя, яке «визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Таким чином, тримання під вартою за вмотивованим рішенням слідчого судді, суду у розумінні частини другої статті 29 Конституції України відповідає принципу верховенства права та мінімізує ризик допущення свавілля, чого неможливо досягти, враховуючи виключно тяжкість злочину та не оцінюючи конкретних обставин справи, реальних причин, що обумовлюють необхідність у триманні особи під вартою, неможливість застосування інших, більш м`яких, запобіжних заходів.

Слідчий суддя вважає, що разом із застосуванням такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, необхідно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначити у 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, застава в такому розмірі буде достатнім стримуючим засобом, щоб уникнути бажання ухилитися чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, тобто зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України. Застосовуючи щодо підозрюваної альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрювану обов`язки, визначені у частині 5 статті 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Клопотання ст. слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 13 червня 2025 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України одночасно визначити ОСОБА_5 розмір застави, достатній для забезпечення виконання нею обов`язків, передбачених КПК України.

Заставу визначити у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює сумі 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) грн., яка може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на такі реквізити: розрахунковий рахунок UA0006674, одержувач: ТУ ДСА України у Харківській області; ; МФО одержувача: 820172, банк одержувача: ДКСУ м. Київ, у призначенні платежу обов`язково повинно бути зазначено: слово - "застава", номер судового рішення - "справа за № 646/2879/25 провадження №1-кс/646/966/2025 " та прізвище, ім`я і по батькові особи, за яку вноситься застава - " ОСОБА_5 ".

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , у разі внесення застави, строком на два місяця такі обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із м. Харкова, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та/або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за їх наявності).

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана ОСОБА_5 вважається такою, до якої по даному кримінальному провадженню застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити, що у разі внесення застави, але невиконання заставодавцем обов`язків із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього цією ухвалою обов`язки, застава буде звернута в дохід держави.

Зобов`язати ст. слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича, члена сім`ї чи іншу особу за вибором підозрюваної ОСОБА_5 про взяття під варту останньої.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду в 5-денний термін з дня її оголошення, а підозрюваною - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1