В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003198 від 10.09.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Млини, Чернігівської області, громадянина України, українця, із неповною середньою освітою, одруженого, є людиною з інвалідністю 3 групи, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

в с т а н о в и в:

09.09.2023 року, приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_6 разом із дружиною ОСОБА_8 та знайомою ОСОБА_9 сиділи на лавці та вживали алкогольні напої біля під`їзду свого будинку, який розташований за адресою: м. Київ, Дарницький бульвар, 19. В цей час до них підійшов ОСОБА_3 , який приєднався до компанії.

Під час спільного відпочинку 09.09.2023 року, приблизно о 21 год. 30 хв., між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 почався словесний конфлікт на ґрунті раптового непорозуміння між останніми, у ході якого ОСОБА_3 відштовхнув від себе ОСОБА_8 , внаслідок чого остання впала на землю.

У подальшому, 09.09.2023 року, приблизно о 21 год. 45 хв. до ОСОБА_3 підійшов ОСОБА_6 з метою дізнатись навіщо він відштовхнув його дружину ОСОБА_8 , на що ОСОБА_3 , відреагував агресивно та продовжуючи конфлікт на ґрунті раптового непорозуміння між останніми діючи з необережності, передбачаючи можливість настання шкідливих наслідків своїх дій та легковажно розраховуючи на їх відвернення, здійснив поштовх обома руками в ділянку грудної клітини потерпілого ОСОБА_6 , від якого останній не втримався на ногах та впав, ударившись при цьому головою об асфальтне покриття, від чого втратив свідомість, а ОСОБА_3 у свою чергу залишив місце події.

В результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілий ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: лінійний перелом лобної і тім`яної кісток праворуч, забій головного мозку важкого ступеня з формуванням гострої субдуральної гематоми над правими лобною, тім`яною та скроневою частками, субарахноідальний крововилив з геморагічними нашаруваннями в борознах над правою півкулею та в міжніжковій цистерні, зміщення серединних структур мозку ліворуч до 8 мм, крововилив в м`які тканин правої тім`яної ділянки.

Відповідно до висновку експерта № 042-142-2024 від 25.01.2024 року, вбачається 1-4. Дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 09.09.2023 о 21:53, у нього виявлене тілесне ушкодження:

а) закрита черепно-мозкова травма: лінійний перелом лобної і тім`яної кісток праворуч, забій головного мозку важкого ступеня з формуванням гострої субдуральної гематоми над правими лобною, тім`яною та скроневою частками, субарахноїдальний крововилив з геморагічними нашаруваннями в борознах над правою півкулею та в міжніжковій цистерні, зміщення серединних структур мозку ліворуч до 8 мм, кровивилив в м`які тканин правої тім`яної ділянки.

Необхідно загострити увагу на наступному:

п. 1.2 „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту «Правила») надано вичерпне визначення терміну ушкодження «з медичної точки зору, тілесні ушкодження це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючи факторів фізичних, хімічних, біологічних, психічних»;

- п. 4.6. «Правил» визначає таке: «судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів»:

у п. 2.1.2 та п. 2.1.3/6,/в "Правил" визначено таке: "2.1.2. Небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища (див. п.2.1.3.о) і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку;

2.1.3. До ушкоджень, що небезпечні для життя, належать: "До ушкоджень, що небезпечні для життя, належать: б) відкриті й закриті переломи кісток склепіння та основи черепа, за винятком кісток лицевого скелета та ізольованої тріщини тільки зовнішньої пластинки склепіння черепа; в) забій головного мозку тяжкого ступеня як зі здавленням, так і без здавлення головного мозку; забій головного мозку середньої тяжкості за наявності симптомів ураження стовбурної ділянки".

Критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесного ушкодження, є критерій небезпеки для життя, тому, відповідно п. п. 2.1.2. та 2.1.3/6,/в "Правил", виявлене тілесне ушкодження, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Характер та морфологія виявленого ушкодження свідчать про те, що воно утворилось внаслідок травматичної дії тупого предмету, характерні властивості якого в ушкоджені не відобразились. Часові дані, наведені в медичній документації, свідчать про те, що тілесне ушкодження, було спричинено до 21.53 09.09.2023.

Враховуючи локалізацію та характер виявленого ушкодження у ОСОБА_6 , не виключається можливість його утворення при падінні потерпілого з вертикального чи близького до вертикального положення тіла на поверхню, а саме при умовах, на які вказує проведення слідчого експерименту від 09.01.2024 за участі свідка ОСОБА_9 .

З`ясування обставин спричинення тілесних ушкоджень є виключно компетенцію судово-слідчих органів.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, тобто у спричиненні необережного тяжкого тілесного ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе за ст. 128 КК України визнав повністю, щиро каявся, підтвердив всі обставини кримінального правопорушення та показав, що точної дати не пам`ятає, подія відбулася в 2023 році, зазначив, що повертався зі станції техобслуговування, біля будинку побачив групу осіб, які розпивали алкогольні напоїв, згодом він приєднався до них та почали разом розпивати алкогольні напої, в подальшому між ним та потерпілим відбувся словесний конфлікт, після чого він здійснив поштовх руками у грудну клітину потерпілого ОСОБА_6 , який не втримався на ногах та впав на асфальтове покриття, після чого він пішов додому.

Зокрема, зазначив, що всі обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності, він усвідомлює, що його дії були умисними, жалкує, що так сталося, відшкодував потерпілому частину завданої шкоди, просить вибачення у потерпілого, усвідомив всю протиправність своїх дій, відчуває свою винуватість перед потерпілим у чому щиро кається.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що у результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 отримав травму голови, та згодом він захворів на цукровий діабет та потребує лікування.

Крім повного визнання вини обвинуваченого ОСОБА_3 , його вина доводиться процесуальними джерелами доказів дослідженими у судовому засіданні за згодою учасників судового провадження, та письмовими матеріалами кримінального провадження, постановою про визнання та зберігання речових доказів від 11.09.2023 року та матеріалами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями спричинив необережне тяжке тілесне ушкодження, і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ст. 128 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного - вину визнав повністю, щиро кається у скоєному, жалкує, що так сталося, прохав вибачення у потерпілого, дані про його особу, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, є учасником бойових дій, та людиною з інвалідністю 3 групи. Зокрема, обвинуваченим ОСОБА_3 частково відшкодовано заподіяну матеріальну та моральну шкоду потерпілому ОСОБА_6 , що підтверджується розпискою потерпілого про те, що обвинувачений ОСОБА_3 відшкодував моральну шкоду у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень та матеріальну шкоду у розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а тому суд вважає за доцільне призначити йому покарання в межах санкції ст. 128 КК України у виді позбавлення волі.

Крім того, з урахуванням обставин справи, наявності обставини, що пом`якшує покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за можливе застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст. 76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження наявний цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 , поданий в порядку визначеному ст. 128 КПК України до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 130833 гривень 00 копійок та моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень 00 копійок, заподіяної в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд керується наступним.

Згідно приписів ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене та ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_3 пред`явлений цивільний позов визнав в повному обсязі, зокрема обвинуваченим ОСОБА_3 частково відшкодовано заподіяну шкоду потерпілому ОСОБА_6 , що підтверджується розпискою потерпілого ОСОБА_6 про те, що обвинувачений ОСОБА_3 відшкодував моральну шкоду у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень та матеріальну шкоду у розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати проведення експертизи № 042-142-2024 від 25.01.2024 року в розмірі 6013 гривень 00 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 114 833 (сто чотирнадцять тисяч вісімсот тридцять три) гривень 21 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 94 000 (дев`яносто чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: паперовий стакан білого кольору з написами, який упаковано до паперового конверту скріпленого стрічкою для опечатування речових доказів № NPP-0159421, паперовий стакан білого кольору з написами, який було упаковано до паперового конверту скріпленого стрічкою для опечатування речових доказів № NPP-0159419, паперовий стакан білого кольору з написами, який було упаковано до паперового конверту скріпленого стрічкою для опечатування речових доказів № NPP-0159420, скляна тарілка чорного кольору, яку було упаковано до паперового конверту скріпленого стрічкою для опечатування речових доказів NPP-0159426, частина скляної пляшки з написами, яку було упаковано до паперового конверту скріпленого стрічкою для опечатування речових доказів № NPP-0159425, які передані в камеру схову речових доказів Дніпровського УП ГУ Національної поліції у м. Києві, ( квитанція № 04-03198 від 10.09.2023 року) - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, потерпілому та обвинуваченому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Головуючий суддя: