ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4240/25
провадження № 1-в/753/125/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор спеціалізованої

прокуратури ОСОБА_3 ,

засуджений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

представник військової

частини ОСОБА_6 ,

у судовому засіданні з розгляду клопотання захисника ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 ,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 03 березня 2025 року надійшло клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 .

Клопотання захисника мотивовано тим, що засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину відбув більше двох третин призначеного покарання, раніше умовно-достроково не звільнявся, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, має заохочення, позитивно характеризується.

У судовому засіданні захисник підтримала своє клопотання, засуджений наголосив на своєму виправленні та бажанні продовжити службу, прокурор спеціалізованої прокуратури та представник військової частини не заперечували проти задоволення клопотання захисника.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши клопотання захисника та долучені до нього матеріали, суд дійшов до таких висновків.

Процесуальним законом, а саме п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, передбачено, що суд під час виконання вироку має право вирішити питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 537, пункту 1 частини 2 статті 539 КПК України питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання вирішується судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

З клопотання захисника та долучених до нього матеріалів вбачається наступне.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2024 року за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням положень ст. 69; ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення на строк два роки, що на підставі ст. 62 КК України замінено на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк два роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахується з моменту його затримання, тобто з 25 жовтня 2023 року.

ОСОБА_4 наразі відбуває покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців у військовій частині НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, вказане клопотання захисника, враховуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, розглядається Дарницьким районним судом м. Києва із дотриманням вимог територіальної юрисдикції як місцевим судом, в межах юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Статтею 81 КК України визначені правові підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, у частині 1 зазначеної статті передбачено, що до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, тримання в дисциплінарному батальйоні або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Таким чином, зміст вказаних положень закону дає підстави вважати, що умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

У той же час, висновок про можливість звільнити засудженого умовно-достроково від покарання суд має робити насамперед на підставі аналізу конкретних фактичних даних, які характеризують поведінку засудженого, його особу, а також загалом обставини вчиненого ним кримінального правопорушення.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Судом було встановлено, що ОСОБА_4 засуджений до покарання у виді позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, відбув 2/3 частини строку призначеного судом покарання.

Отже, суд констатує, що дійсно засуджений ОСОБА_4 відбув відповідний строк покарання, який узгоджується з вимогами КК України.

Однак, всебічно та повно дослідивши клопотання, вважає за можливе відмовити у його задоволенні з огляду на таке.

Так, з характеристики засудженого вбачається, що під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 солдат змінного складу ОСОБА_4 порядок відбування покарання та режим утримання не порушує, розпорядку дотримується, функціональні обов`язки виконує. В роботі працьовитий, організований. проявляє розумну ініціативу, там де не потрібно. Самостійно працювати вміє, не потребує постійного нагляду та допомоги з боку безпосередніх командирів. На вказівки з боку безпосередніх та прямих начальників реагує, до важливих порад прислуховується. Повагу до командирів і старших за військовим званням виявляє. Програму навчання засвоює, за предметами бойової підготовки має задовільні теоретичні навики. Фізично розвинутий задовільно. В стройовому відношенні охайний, правила носіння військової форми одягу не порушує. Військові статути ЗСУ та основні керівні документи знає задовільно. За характером спокійний, не конфліктний. У повсякденному житті підрозділу участь приймає.

Отже, ні службовій характеристиці, ані у клопотанні, не було встановлено обставин, які б дозволили суду дійти висновку, що ОСОБА_4 довів своє виправлення.

Далі суд встановив, що протягом періоду відбування покарання у військовій частині НОМЕР_1 засуджений ОСОБА_4 жодного разу не заохочувався, як і не мав будь-яких стягнень.

У той же час, на переконання суду, відсутність станом на цей час у засудженого стягнень самі по собі не можуть бути достатньою підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки не доводять виправлення засудженого та сумлінність його поведінки протягом всього строку відбування покарання.

Суд також бере до уваги фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Під час судового засідання з пояснень ОСОБА_4 було встановлено, що засудженого 24 серпня 2022 року за мобілізацією призначено на посаду стрільця 3 стрілецького відділеня 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини, а надалі 22 жовтня 2022 року в період дії воєнного стану, тобто менш ніж через 02 місяці, залишив місце служби та проводив час на власний розсуд до 25.10.2023, коли останній був виявлений та доставлений працівниками правохороного органу до ТУ ДБР.

Також у вказаний період часу ОСОБА_4 був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, пов`язаного із незаконним обігом заборонених речовин.

На запитання головуючого судді під розгляду клопотання, засуджений ОСОБА_4 не зміг надати обґрунтованих поясненнь з приводу залишення місця служби через такий короткий проміжок часу після зарахування його складу військової частини, оскільки звільнення умовно-достроково від подальшого відбування покарання пов`язане із подальшим проходженням військової служби засудженим.

Загалом в судовому засіданні не було встановлено зміни у його ставленні до вчиненого.

Суд також не може перевірити відомості про особу засудженого і під час проходження ним протягом двох місяців військової служби саме у військовій частині НОМЕР_2 , оскільки до матеріалів клопотання не долучено службової картки засудженого ОСОБА_4 за місцем служби, а під час розгляду клопотання така також не надавалась.

Відтак, на переконання суду, застосування положень ст. 81 КК України щодо засудженого ОСОБА_4 у цьому випадку буде невиправданим з точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції, оскільки покарання, серед іншого, має на меті виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Окрім цього, як вже зазначав суд, матеріали особової справи не підтверджують те, що засуджений ОСОБА_4 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень, наразі досягнута, тобто у більш короткий строк, ніж встановлено вироком суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у цьому випадку умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 з огляду на тяжкість правопорушення, особу засудженого, не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України, через це у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, статтями 537, 43, 377 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1