Справа № 127/8257/25
Провадження №11-сс/801/249/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2025 року,

якою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Клопотання слідчого мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001984 від 18.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великому розмірі, діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України та відповідальність за їх незаконний обіг, у невстановленому місці, невстановлену дату та час, придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС (4-метилметкатинон), у особливо великих розмірах, яку, впродовж певного часу, аж до моменту виявлення кримінального правопорушення, зберігав за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, в період часу з 14.03.2025 о 17:47 год. по 15.03.2025 о 06:11 год. в ході проведення обшуку в домоволодінні, що за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено прозорий поліетиленовий пакет із кристалічною речовиною.

Відповідно до висновку експерта, надана на дослідження речовина, масою 353,80 г., містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС (4-метилметкатинон). Вказана вага відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 (у редакції Наказу Міністерства охорони здоров`я України №2712 від 06.12.2021), є особливо великими розмірами (понад 15г).

Підставою застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

?вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 , є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень, офіційно не працює та у зв`язку з відсутністю коштів може продовжувати вчиняти злочини;

?переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_8 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні;

?незаконного впливу підозрюваного на свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі ОСОБА_8 матиме можливість незаконно впливати на свідків з метою створення сприятливих для себе умов.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 17 березня 2025 року - задоволено клопотання старшого слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 . Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання особи, тобто з 14.03.2025 по 12.05.2025 включно.

Постановляючи судове рішення, слідчий суддя врахував: обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 в умовах воєнного стану, особу підозрюваного, який міцних соціальних зв`язків не має, свою вину не визнає, від свідчень та пояснень категорично відмовляється, відомості про його майновий та сімейний стан, обсяги вилучених наркотичних речовин, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2025 року - виправлено описку в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 17.03.2024 у справі № 127/8257/25 та вважати правильним у резолютивній частині ухвали "Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання особи, тобто з 14.03.2025 по 12.05.2025 включно».

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 або ж визначити підозрюваному альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що слідчим не доведено необхідності застосування найсуворішого запобіжного заходу, не надано жодного доказу, що підтверджує вказані в клопотанні ризики. Також вважає, що слідчим суддею не враховано того, що підозрюваний має постійне місце проживання, раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки. Посилається на те, що слідчим суддею всупереч вимогам ч.3 ст.183 КПК України не визначено розмір застави.

Позиції учасників судового розгляду

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити з підстав, наведених у ній, не заперечував щодо проведення судового розгляду у відсутність підозрюваного ОСОБА_8 .

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив щодо її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги слідчим суддею належно дотримані.

Як убачається із апеляційної скарги, захисником не оскаржується обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яким йому висунуто підозру, а тому колегія суддів, керуючись вимогами ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих обставин, які ніким не оспорені, та вважає висновки слідчого судді у цій частині правильними.

Що стосується встановлених слідчим суддею ризиків, то всупереч доводам захисника, такі обґрунтовано існують.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний, обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Так, апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді про існування ризику переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та/або суду і ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, у нього немає постійного джерела доходу.

Оцінюючи існування ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд ураховує практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) , відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З матеріалів кримінального провадження, а саме протоколу про результати здійснення негласної слідчо-розшукової дії від 13.03.2025 вбачається, що ОСОБА_8 планував незаконно перетнути державний кордон, цікавився можливими способами незаконного перетину кордону. Також апеляційний суд ураховує, що ОСОБА_8 навчався на факультеті хімії, біології і біотехнології, де отримав знання та вміння роботи з хімічними реагентами, які необхідні для синтезу наркотичних засобів тощо, не працевлаштований, не має офіційного джерела доходу, а тому перебуваючи на волі, може надалі незаконно займатись придбанням, зберіганням та збутом особливо небезпечних психотропних речовин у особливо великих розмірах з метою отримання прибутку. При цьому із протоколів про результати здійснення негласної слідчо-розшукової дії від 13.03.2025 вбачається, що ОСОБА_8 обмірковував можливості продовження такої діяльності в Європі.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що на момент розгляду клопотання слідчого органом досудового розслідування не встановлено всіх обставин вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, зокрема, де та яким чином підозрюваний ОСОБА_8 закупляв, виготовляв та зберігав наркотичні речовини, а також не встановлено всіх осіб через кого та в яких обсягах останній здійснював збут особливо небезпечних наркотичних речовин. Таким чином, на переконання апеляційного суду, у кримінальному провадженні наявний ризик впливу на свідків.

Отже, доводи захисника про відсутність у даному кримінальному провадженні ризиків не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу і на те, що вимоги апеляційної скарги захисника, який заперечує доведеність передбачених ст.177 КПК України ризиків та одночасно просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у цій частині є суперечливими оскільки за змістом ст.194 КПК України будь-який запобіжний захід може бути застосований лише за наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із наведених ризиків.

За таких обставин, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд, не знаходить, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , його особу, а також встановлені слідчим суддею ризики. Крім того, на думку апеляційного суду, такий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного в майбутньому.

Посилання адвоката на те, що ОСОБА_8 є особою молодого віку, має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, ураховані апеляційним судом, проте такі не свідчать про зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а відтак не можуть бути підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Також як убачається із ухвали, слідчий суддя, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.4 ст. 183 КПК України, правильно не визначив альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а тому і в цій частині доводи апелянта є безпідставними.

За таких обставин, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду- без змін.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2025 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4