Справа 688/2985/24
№ 1-кп/688/225/24
Вирок

Іменем України

12 грудня 2024 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4

її захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Шепетівці кримінальне провадження №0000430 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Смотричівка Дунаєвецького району Хмельницької області, громадянки України, зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 , пенсіонерки, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст. 125 КК України,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

23.06.2024 близько 18:30 ОСОБА_4 , знаходячись на території домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 під час словесного конфлікту зі своєю внучкою ОСОБА_6 , діючи умисно, з мотивів особистих, неприязних відносин та з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і, бажаючи їх настання, піднявши із землі дошку для ручного прання, із прикладанням фізичної сили, умисно нанесла один удар в ділянку живота справа своїй онуці ОСОБА_6 .

Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяла потерпілій ОСОБА_6 , яка відповідно до ст.ст. 1,3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є особою, яка постраждала від домашнього насильства, тілесне ушкодження у виді синця на передньо-бічній поверхні живота справа в надклубовій ділянці, яке відноситься до тілесного ушкодження легкого ступеня тяжкості, чим вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Позиція сторони захисту.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не визнала, суду показала, що 23.06.2024 у неділю, близько 18год йшла на вечірню службу в церкву. Побачила, що біля подвір`я, належного їй будинку по АДРЕСА_2 знаходиться кінна підвода, на яку чоловік її онучки ОСОБА_7 вантажить її речі, які вона протягом усього життя придбавала. Вона зробила їм зауваження та, побачивши, що на подвір`ї лежать її речі, пішла в сарай, де зберігалися речі, виявила, що там речей немає. Побачивши на подвір`ї серед речей дошку для ручного прання, хотіла її підняти з наміром забрати собі, однак ОСОБА_8 крикнула, щоб нічого не чіпати, тому залишила дошку, де вона лежала. Її вразило відношення до неї онучки, яку вона доглядала, виховувала, давала кошти, коли онука була студенткою, тому пішла до виходу з подвір`я. В цей час до подвір`я під`їхали її донька з чоловіком, стали сваритися, штовхали її, вона падала на землю, виганяли з подвір`я. Зазначила, що між нею, та сім`єю доньки й онучки виникають сварки з приводу володіння будинком по АДРЕСА_2 , у якому вона прожила все своє життя, а на даний час її вигнали з будинку та не дають можливості проживати у ньому. Вона важко хворіє, змушена проживати у недобудованому будинку, в якому не має опалення. В той день вона лише хотіла, щоб онучка не викидала на сміття її майно - речі, які вона придбавала протягом усього життя. Заперечила, що завдала тілесне ушкодження онучці, навпаки, в той день її побила донька ОСОБА_9 .

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою, її винуватість в спричиненні потерпілій умисного легкого тілесного ушкодження, за встановлених судом обставин об`єктивно підтверджується дослідженими під час судового слідства доказами та процесуальними документами, дослідженими судом з метою оцінки допустимості доказів.

Потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що будинок по АДРЕСА_2 успадкувала ОСОБА_4 після смерті сина ОСОБА_10 , який обвинувачувався у вбивстві батька її дідуся, котрому належав будинок. В подальшому рішенням суду визнано недійсним свідоцтво на спадщину, видане на ім`я ОСОБА_4 , будинок успадкувала її матір ОСОБА_9 , яка дозволила їм з чоловіком проживати у будинку. В той день 23.06.2024 вони чекали доставку дров, тому з чоловіком прибирали в сараї, звільняли місце під дрова. Всі непотрібні речі, які зберігалися в сараї винесли на подвір`я, ближче до хвіртки, щоб завантажити на кінну підводу, домовившись з ОСОБА_11 про вивезення сміття. В цей час прийшла ОСОБА_4 , стала сваритися. Вона повідомила ОСОБА_4 , що мати дозволили їй проживати у будинку, всім користуватися та господарювати, а також запропонувала ОСОБА_4 забрати всі речі, які їй потрібні. ОСОБА_4 не зважала, обзивала її, взяла до рук дошку для ручного прання та вдарила її в ділянку живота справа. Вона зателефонувала батькам, розповіла про конфлікт. Коли приїхали батьки, ОСОБА_4 продовжила конфлікт з батьками, а також кинула в її бік ту саму дошку. Зазначила, що ОСОБА_4 це її бабуся по материнській лінії, з якою вони тривалий час перебувають у неприязних відносинах. Зазначила, що дошка була у правій руці обвинуваченої, якою вона нанесла один удар навскоси в ділянку бедра та живота. До конфлікту з ОСОБА_12 не була побита, на той час вже перебувала у стані вагітності, тому оберігалася. Після отриманого удару спочатку не відчувала болю, пізніше відчула біль, побачила почервоніння та синець в ділянці живота.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , допитаного у судовому засіданні встановлено, що між обвинуваченою та потерпілою 23.06.2024 близько 18:30 був конфлікт, який виник з приводу того, що ОСОБА_8 та її чоловік вивозили з подвір`я будинку по АДРЕСА_2 сміття, серед якого були старі побиті меблі, щось запаковане в сумках, та різні речі, які не використовувалися у господарстві. Знайомий з потерпілою та обвинуваченою, оскільки проживає неподалік. Під час конфлікту вони обзивали одна одну. Потім приїхала ОСОБА_13 з чоловіком і конфлікт продовжився з ними. Зазначив, що він вантажив сміття біля хвіртки, а конфлікт між обвинуваченою та потерпілою відбувався на подвір`ї з приводу того, що ОСОБА_4 не хотіла, щоб ОСОБА_8 викидала речі. Він не бачив як було завдано удару, дізнався про це пізніше в поліції. Він не чув, щоб ОСОБА_8 в той день скаржилася йому, що її побила ОСОБА_4 .

Факт виникнення конфлікту між обвинуваченою та потерпілою 23.06.2024 близько 18:30 підтверджено показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , які суду показали, що їм зателефонувала донька ОСОБА_8 , попросила приїхати до будинку, бо ОСОБА_4 прийшла на подвір`я, влаштувала сварку, намагається битися.

Свідок ОСОБА_9 також підтвердила, що після того, як ОСОБА_4 пішла з подвір`я, донька ОСОБА_6 розповіла їй, що бабуся вдарила її дошкою для ручного прання та показала синець в ділянці живота, відразу поїхала у лікарню, бо перебувала у стані вагітності.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що 23.06.2024 близько 18:30 під час завантаження сміття на кінну підводу ОСОБА_11 на подвір`я зайшла обвинувачена, між нею та його дружиною ОСОБА_15 виник конфлікт, після якого дружина скаржилася, що ОСОБА_4 дошкою для ручного прання завдала їй удар в ділянку живота. Дружина була у стані вагітності, тому вони зввернулися до лікарні. Підтвердив, що на прохання дружини до будинку приїхали її батьки, які виставили ОСОБА_4 з подвір`я. Зазначив, що не бачив момент нанесення удару, однак до цього конфлікту у дружини не було тілесних ушкоджень.

Свідок захисту ОСОБА_16 підтвердила, що 23.06.2024 близько 18:30 між ОСОБА_17 та її онучкою ОСОБА_15 був конфлікт, під час якого ОСОБА_4 просила не викидати її речі, які вона все життя збирала. Пізніше приїхала донька з чоловіком, які продовжували конфлікт з ОСОБА_17 . Має поганий зір, тому не бачила хто кому завдавав ударів. Після даного конфлікту ОСОБА_17 прийшла до неї і скаржилася на те, що її не допускають до будинку, повикидали її речі. Вважає, що ОСОБА_17 неправомірно не допускають до будинку, могли б виділити їй кімнату для проживання.

В судовому засіданні обвинувачена та її захисник ОСОБА_5 відмовилися від допиту заявлених ними свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Відповідно до змісту заяви та протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення 24.06.2024 о 10 год. ОСОБА_6 звернулась до Шепетівського РУП ГУ НП в Хмельницькій області з заявою, у якій просила відкрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , яка 23.06.2024 близько 18:30, знаходячись на подвір`ї домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 під час суперечки спричинила тілесні ушкодження, просила дати направлення для проходження судово-медичної експертизи.

Відповідно до витягу з ЄРДР від 24.06.2024 №0000430 до ЄРДР внесені відомості за заявою ОСОБА_6 про те, що 23.06.2024 близько 18:30 ОСОБА_4 , знаходячись на подвір`ї домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 під час суперечки на ґрунті неприязних відносин умисно спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_6 , зареєстровано кримінальне провадження з правовою кваліфікацією за ст.125 ч.1 КК України.

Протоколом огляду місця події від 27.06.2024 та фото-таблицями до нього, встановлено, що місцем заподіяння тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_6 є територія подвір`я будинковолодіння по АДРЕСА_2 саме те, на яке вказали в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , а також свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , як на місце конфлікту, що виник між обвинуваченою та потерпілою.

Протоколом слідчого експерименту від 27.06.2024 та переглянутим відеозаписом слідчого експерименту, за участю потерпілої ОСОБА_6 встановлено, що потерпіла послідовно та детально у присутності понятих розповіла про обставини завдання їй ОСОБА_17 тілесного ушкодження 23.06.2024. Дані здобуті під час слідчого експерименту щодо обставин правопорушення та механізму заподіяння тілесного ушкодження узгоджуються з показаннями потерпілої у судовому засіданні, показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 .

Висновками судово-медичної експертизи №197 від 25.06.2024 та №205 від 28.06.2024 встановлено, що у ОСОБА_6 виявлене таке тілесне ушкодження: синець на передній бічній поверхні живота справа, в над клубовій ділянці. Дане тілесне ушкодження утворилося від щонайменше однієї ударної травмуючої дії тупого твердого предмета, могло виникнути в строк та при обставинах вказаних у постанові та обстежуваною, за своїм характером відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Утворення даного тілесного ушкодження внаслідок самоспричинення є малоймовірним. Виявлене на тілі ОСОБА_6 тілесне ушкодження могло виникнути в строк та при обставинах, вказаних під час її допиту 24.06.2024 та проведення слідчого експерименту 27.06.2024.

Таким чином, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 повністю доведена у судовому засіданні та її дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як заподіяння тілесного ушкодження легкого ступеня тяжкості.

При цьому, суд не приймає до уваги показання обвинуваченої ОСОБА_4 про те, що вона не завдала потерпілій тілесного ушкодження. Суд зауважує, що факт нанесення удару потерпілій механізм утворення тілесного ушкодження повністю підтверджено у суді показаннями потерпілої, частково показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 щодо виникнення конфлікту та місця перебування обвинуваченої та потерпілої під час конфлікту, показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , яким потерпіла безпосередньо після конфлікту розповідала про завдання їй удару обвинуваченою, що узгоджується із висновком судово-медичних експертиз та слідчим експериментом.

Відомості, які характеризують особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має похилий вік - досягла віку 73 років, є ветераном праці, за місцем проживання скарг на неї не надходило, під динамічним спостереженням у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, на обліку в органах пробації не перебуває, хворіє на злоякісне новоутворення верхньо-зовнішнього квадранта правої молочної залози (мультицентрична форма), потребує постійного лікування.

Згідно ст.ст. 66, 67 КК Україниобставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу. Судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є проступком, особу винної, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

З огляду на викладене та враховуючи конкретні обставини справи, наслідки, що настали, ставлення обвинуваченої до вчиненого, думку потерпілої, суд дійшов висновку, що ОСОБА_17 слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, у мінімальному розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого може бути покладено такий обов`язок: заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства може постійно чи тимчасово проживати.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Судом встановлено, що будинок, на подвір`ї якого обвинувачена завдала потерпілій тілесне ушкодження обвинуваченій ОСОБА_17 не належить, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок по АДРЕСА_2 , видане на ім`я ОСОБА_4 , скасоване постановою Хмельницького апеляційного суду від 08.06.2023, яка залишена без змін постановою Верховного суду від 09.09.2024.

З судових рішень слідує, що єдиним спадкоємцем за законом будинку по АДРЕСА_2 , який належав ОСОБА_21 є його донька - матір потерпілої ОСОБА_9 , з дозволу якої потерпіла проживає у будинку.

Відповідно до ст.ст. 1,3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ОСОБА_6 є особою, яка постраждала від домашнього насильства, у обвинуваченої ОСОБА_17 встановилися стійкі неприязні відносини з донькою ОСОБА_9 яка є власником будинку та онукою - потерпілою ОСОБА_6 щодо володіння житловим будинком, який обвинувачена вважає своїм.

Отже в інтересах потерпілої ОСОБА_6 , яка проживає у будинку, необхідно застосувати до обвинуваченої ОСОБА_4 обмежувальний захід, заборонивши їй наближатися до будинку по АДРЕСА_2 , де проживає потерпіла ОСОБА_6 на відстань менше 200 м строком на 3 місяці.

Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_17 запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень та відповідатиме цілям покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Речові докази, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, заходи забезпечення не застосовувались.

Підстав для обрання ОСОБА_17 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 120, 124, 128, 129, 373-374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід, заборонивши їй наближатися до будинку по АДРЕСА_2 , де проживає потерпіла ОСОБА_6 , на відстань менше 200 м строком на 3 місяці.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя: підпис ОСОБА_22

Довідка. Вирок не набрав законної сили.

З оригіналом згідно:

Суддя Шепетівського міськрайонного

суду Хмельницької області

ОСОБА_22 з автоматизованої системи документообігу суду