ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/7021/23

Провадження № 11-сс/820/91/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2025 року, якою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Олешин, Хмельницького району, Хмельницької області, молдованки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, незаміжньої, непрацюючої, раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 28 березня 2025 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області перебуває кримінальне провадження №0000486 від 14.09.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та 3 ст. 307 КК України.

30 січня 2025 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та вручено копію повідомлення про підозру і пам`ятку з процесуальними правами та обов`язками підозрюваного.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 прохає ухвалу слідчого судді скасувати та обрати менш суворіший запобіжний захід.

Вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею не враховані вимоги кримінального процесуального закону, Конституції України та Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без наявності на то підстав, у зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню.

Зазначає, що ОСОБА_7 не має на меті ухилятися та перешкоджати досудовому слідству та суду, а також не має підстав вважати, що вона продовжить злочинну діяльність. Тому твердження, викладене в ухвалі слідчого судді про існування таких ризиків, на думку апелянта, носить суто декларативний характер та не знаходять свого підтвердження в матеріалах провадження.

Заслухавши доповідача, підозрювану та захисника, які прохали задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважав судове рішення законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу захисника такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 N 4 взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, вступила у попередню змову з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 для незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконному збуті психотропної речовини амфетамін.

З цією метою, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з метою власної наживи, всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, зокрема положень ч. 1 ст. 7 вказаного закону, згідно якого діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України, дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим законом, а в передбачених ним випадках порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади, а також в порушення вимог ч. 3 ст. 7 цього ж Закону, згідно якої діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, включена до таблиць ІІ і ІІІ Переліку, та прекурсорів, включених до таблиці ІV Переліку, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, якщо інше не передбачено цим Законом, згідно ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та зловживанню ними» передбачено, що незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів - діяння з: культивування рослин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, розроблення, виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення, пересилання, придбання, збуту, ввезення на територію України, вивезення з території України, транзиту через територію України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що здійснюються з порушенням законодавства про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, вирішили збагатитися маючи на меті збут психотропних речовин.

Так, ОСОБА_9 за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (час, місце, спосіб), придбали психотропну речовину амфетамін, з метою подальшого збуту. З цією метою, ОСОБА_9 , 29.04.2024, близько 11 год 59 хв, перебуваючи у м. Хмельницький в телефонному режимі, прийняв замовлення від особи під легендованими даними ОСОБА_10 , на збут психотропної речовини «амфетамін», обумовленою вагою 100 г. Після отримання замовлення ОСОБА_9 , близько 12 год 36 хв, у телефонному режимі повідомив про це ОСОБА_8 та отримав вказівки від останнього, щодо вартості амфетаміну, яка становить 350 гривень за 1 г. Під час подальшої телефонної розмови, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 , що вказана вага психотропної речовини є в наявності та можна приїжджати. Після цього, близько 15 год 10 хв, ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_10 та повідомив про місце для зустрічі і подальшого збуту психотропної речовини, а саме: Хмельницький район, смт. Чорний Острів, магазин «Поділля Продукти».

Після цього, 29.04.2024, близько 15 год 14 хв, ОСОБА_10 зустрівся із ОСОБА_9 в обумовленому раніше місці. Далі, ОСОБА_9 зателефонував до ОСОБА_8 та запитав, де і коли можна здійснити збут амфетаміну. ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 , що він знаходиться в м. Хмельницькому та повідомив про місце зустрічі, а саме: м. Хмельницький, вул. Вайсера, магазин «Богдан». Цього ж дня, близько 15 год 49 хв, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зустрілися із ОСОБА_8 на вказаному місці.

Під час зустрічі, ОСОБА_8 , повідомив, що зняв квартиру на декілька днів і їм потрібно йти до неї. Після чого вони втрьох, прибули до будинку за адресою АДРЕСА_2 так піднялись до квартири АДРЕСА_3 .

29.04.2024, близько 15 год 58 хв, зайшовши до квартири, в середині їх очікувала ОСОБА_7 . Надалі, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_7 , щоб остання відважила психотропну речовину для збуту. Після цього, ОСОБА_7 пішла до кухонної кімнати, виконуючи вказівку ОСОБА_8 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишилися в кімнаті та спілкувалися з приводу збуту психотропної речовини та наркотичних засобів. Під час спілкування, о 16 год 45 хв ОСОБА_10 , передав ОСОБА_8 , грошові кошти в сумі 35000 гривень за психотропну речовину «амфетамін». Надалі, о 16 год 47 хв, до кімнати зайшла ОСОБА_7 та поклала поліетиленовий пакет із амфетаміном на стіл біля ОСОБА_10 . Після цього, останній забрав даний пакет з амфетаміном та вийшов із квартири.

Таким чином ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою між собою, збули ОСОБА_10 порошкоподібну речовину, обумовленою вагою 100 г, яка містить психотропну речовину амфетамін, вагою 27,451 г., що згідно Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, відноситься до особливо великих розмірів.

Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, амфетамін (Таблиця ІІ Список №2) віднесено до психотропної речовини, обіг якої обмежено.»

В матеріалах судової справи містяться матеріали щодо обґрунтованості підозри саме у вчиненні вказаного злочину.

Крім того, колегія суддів бере до уваги і тлумачення поняття, «обґрунтованості підозри», надане Європейським судом з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р. Так, суд зазначив, що стосується ступеня «підозри», то суд перш за все хоче відмітити, що як вказано в його рішенні по справі Броуган та ін.., «стаття 5 п.1 «С» не передбачає, що слідчі органи повинні мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення або в момент арешту, або в період тримання під вартою. Метою допиту під час затримання є подальше просування кримінального переслідування шляхом підтвердження, або усунення конкретної підозри, яка обґрунтовує арешт: факти, які викликали підозру ще не досягли того рівня, який є необхідним для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, яке відбувається на наступній стадії кримінального процесу.

Судом було встановлено, що обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскаціює майна, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у випадку визнання її винуватою, співставляючи можливі негативні для неї наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, є достатньо високим.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Аналізуючи особу підозрюваної слідчий суддя правильно врахував, що ОСОБА_7 , є раніше не судимою особою, має постійне місце проживання, незаміжня, хворіє на ряд хронічних захворювань. Однак, ці обставини не є достатніми підставами для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Окрім того, вказані обставини не були стримуючими від вчинення дій, що стали підставою для підозри ОСОБА_7 , у вчиненні особливо тяжкого злочину в сфері обігу психотропних речовин, що становить підвищену суспільну небезпечність.

Також, слідчий суддя врахував всі наведені ризики, визначені ст. 178 КПК України, обставини в їх сукупності, та дійшов обґрунтованого висновку, що відносно підозрюваної ОСОБА_7 , слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним слідчим та прокурором, з чим погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання, особистої поруки та застави, не забезпечить попередження вищезазначених ризиків і належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, протиправного впливу на свідків та інших підозрюваних, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. У відповідності до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України не може бути визначений розмір застави, адже ОСОБА_7 , інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів

Враховуючи особу підозрюваної, обставини, за яких вчинено злочин, в якому її підозрюють, наслідки, що настали, існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно вважав, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, так як жоден більш м`який запобіжний захід, на вказаній стадії досудового розслідування, не здатний запобігти ризикам, встановленим в судовому засіданні та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких обставин колегія суддів вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді не вбачається.

Керуючись ст.ст. 197, 199, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2025 року, про обрання щодо ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюна строк до 28 березня 2025 року включно - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді