Справа № 136/73/25
провадження №1-кп/136/9/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000253 від 28.08.2024, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кордишівка Козятинського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта професійно-технічна, одруженого, військовозобов`язаного, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України

за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

На підставі наказу начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області за № 58 о/с від 29.03.2024, ОСОБА_5 призначено на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції Відділу поліції №4 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

На підставі наказу начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області за № 108 о/с від 01.08.2023, ОСОБА_6 призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції Відділу поліції № 4 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

У своїй роботі ОСОБА_5 як поліцейський сектору реагування патрульної поліції та ОСОБА_6 як інспектор сектору реагування патрульної поліції, керуються зокрема Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законами України «Про Національну поліцію» та «Про дорожній рух», а також постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 «Про правила дорожнього руху» та відповідними посадовими інструкціями, з якими вищевказані особи ознайомлені у встановленому законом порядку.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , являючись працівниками правоохоронного органу, який входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, на постійній основі, в силу займаних посад та у відповідно до вимог вищевказаних нормативно-правових актів, у межах своєї компетенції мають право ставити вимоги, а також приймати рішення, обов`язкові для виконання юридичними і фізичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_5 як поліцейський сектору реагування патрульної поліції та ОСОБА_6 як інспектор сектору реагування патрульної поліції є представниками влади та згідно з Приміткою 1 до статті 364 КК України, є службовими особами.

При цьому, 27.08.2024 приблизно о 23 год. 32 хв. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебуваючи у добовому наряді сектору реагування патрульної поліції Відділу поліції № 4 Вінницького районного управління поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області на службовому автомобілі марки Renault Duster д.н.з. НОМЕР_1 у с. Коханівка Турбівської ТГ Вінницької області, виявили автомобіль марки Wolkswagen WAN із д.н.з. на іноземній реєстрації НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_3 , у зв`язку з чим за допомогою спеціальних проблискових маячків подали сигнал до зупинення вказаного транспортного засобу.

У ході бесіди працівників поліції із ОСОБА_3 у останнього виявлено ознаки перебування та керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти відповідне медичне обстеження у порядку, визначеному законом.

У свою чергу ОСОБА_3 , розуміючи, що перед ним знаходяться працівники поліції, усвідомлюючи те, що відносно нього може бути складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), діючи з єдиною метою уникнення передбаченої законом відповідальності за вчинення вказаного адміністративного правопорушення, спочатку висловився у адресу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 із пропозицією надання останнім неправомірної вигоди в сумі 200 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ складало суму 8 260,16 грн, у разі не оформлення щодо нього матеріалів про вчинене адміністративне правопорушення.

Почувши вказане ОСОБА_6 та ОСОБА_5 попередили ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 369 КК України, за надання неправомірної вигоди працівникам поліції.

Незважаючи на попередження працівників поліції ОСОБА_3 , продовжуючи свої дії, спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності, повторно запропонував ОСОБА_6 та ОСОБА_5 неправомірну вигоду в сумі 250 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ складає 10 325,2 грн.

Після цього поліцейським сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_5 через службу «102» здійснено виклик на місце події слідчо-оперативної групи для фіксації факту пропозиції ОСОБА_3 надання йому та інспектору сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_6 неправомірної вигоди за не притягнення до адміністративної відповідальності.

Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.369 КК України, тобто пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю за обставин вказаних в обвинувальному акті, підтвердивши відповідність їх змісту фактичним обставинам, погодившись з правовою кваліфікацією вчиненого ним діяння, просив суд суворо його не карати, запевнив, що зробив належні висновки, розкаюється у вчиненому, просив призначити йому покарання у виді штрафу, вказуючи що воно для нього не буде надмірним тягарем.

Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Ураховуючи те, що обвинувачений визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, а саме пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та загальні засади призначення покарань.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, яке, в силу ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів; раніше не судимий; одружений; офіційно не працевлаштований; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Як слідує із довідки виданої Турбівською селищною радою Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 є членом Благодійної організації «Благодійний фонд «Об`єднання волонтерів Вінниччини», у зв`язку із воєнним станом має право перевозити гуманітарну допомогу на потреби цивільних, військових по всій території України, в підтвердження чого є посвідчення волонтера №177, яке дії до завершення воєнного стану.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Обираючи ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України, мети кари, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, обставини цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, матеріальний стан обвинуваченого, а також те, що останній запевнив, що наявні у нього заощадження за рахунок заробітків за кордоном дозволяють нести тягар покарання у виді штрафу та у такий спосіб він згоден спокутувати вину за вчинений злочин.

Окрім цього, суд враховує, що ОСОБА_3 являється волонтером та в умовах воєнного стану має змогу привозити допомогу в Україну.

Тому суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді штрафу в мінімальному розмірі, на переконання суду саме таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 65 КК України, ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп.

Речові докази: флеш накопичувач Micro Card Class 10 UHS-I марки «Goodram» об`ємом 32 Gb, на якому містяться відповідні записи з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, жетон № 0149313, № 0019331 та №0107409, залишити берігати при матеріалах кримінального провадження № 0000253.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_7