Справа № 296/2080/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів та просить надати тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 КПК України. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Відповідно до ч.5 ст.163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Згідно ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.2 ст.92 КПК України обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Пунктом 5.27 ДСТУ 4163-2003 визначено, що відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляється нижче реквізиту.

Однак до клопотання долучені не завірені належним чином копії документів, що позбавляє слідчого суддю можливості їх оцінки, у тому числі, з точки зору достовірності та з`ясування дійсності відомостей, викладених у них.

Оскільки клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей і документів зазначеним вимогам не відповідає, тому наявні правові підстави для відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст.159-165, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1