Справа 359/7111/22 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/1451/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складісуддів:

ОСОБА_2 (головуючий),ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0001083 за апеляційною скаргою прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2023 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2023 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любарці Бориспільського району Київської області, громадянина України, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

- вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2020 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік,

засуджено за ч.4 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років;

на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць;

зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2019 року в період з 11.11.2015 року по 24.11.2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції до 21.06.2017 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі;

зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2019 року в період з 24.01.2019 року по 25.01.2019 року на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції після 21.06.2017 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі;

на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк призначеного ОСОБА_8 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з 02 вересня 2022 року по 20 червня 2023 року;

вирішене питання про речові докази;

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , у період дії воєнного стану, 01 вересня 2022 року, приблизно о 23 годині, умисно, з метою незаконного заволодіння чужим майном, проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки викрав майно на загальну суму 1 010 грн. Надалі, будучи викритим на місці вчинення злочину потерпілим ОСОБА_10 , який зробив йому зауваження, з викраденим майном залишив зазначене місце злочину, чим завдав потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурора вказано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю висновків суду, які були викладені у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування доводів скарги указав, що суд безпідставно перекваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.4 ст.186 КК України, посилаючись на те, що потерпілий ОСОБА_10 був допитаний слідчим суддею під час досудового розслідування з порушеннями вимог ст. ст. 224, 225 КПК України, тому його показання не можуть бути враховані судом. Крім того апелянт вказує, що суд безпідставно виключив обтяжуючу обставину, як вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки на момент вчинення кримінального правопорушення потерпілому виповнилось 83 роки. Крім того, місцевий суд у оскаржуваному вироку зазначив обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття обвинуваченого ОСОБА_8 , який визнав свою вину у вчиненні саме кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, однак дії останнього органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст.187 КК України. Крім того, прокурор зазначає, що місцевий суд безпідставно врахував вирок Київського апеляційного суду від 20.09.2022, оскільки при призначенні остаточного покарання за ст.71 КК України, суд повинен враховувати за основу вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2019. Крім того, місцевий суд не повинен був враховувати в строк остаточно призначеного ОСОБА_8 покарання строку тримання його під вартою в період з 11.11.2015 по 24.11.2016 та період з 24.01.2019 по 25.01.2019, оскільки це є фактично відбутою частиною покарання, призначеного за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2019, а не попереднім ув`язненням, застосованим у рамках кримінального провадження. Просив вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2019 та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 1 місяць. Виключити з вироку обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття та врахувати обставину, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому покарання за сукупністю вироків, а також в частині безпідставного неврахування обставини, що обтяжувала покарання обвинуваченого. Апеляційну скаргу прокурора у зазначеній частині підтримав та просив її задовольнити;

обвинуваченого та його захисника, які доводи апеляційної скарги прокурора вважали необґрунтованими, просили залишити її без задоволення, а вирок без зміни;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції в частині обставин вчинення злочину, доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину та правильності кваліфікації його дій учасниками судового розгляду не оспорюються, підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання, то вони грунтуються на вимогах закону.

За правилами ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому, за змістом наведених положень ч.1 ст.71 КК України останні застосовуються якщо злочин вчинено після постановлення попереднього вироку, а не після набрання ним законної сили. Тобто, факт набрання попереднім вироком законної сили не має правового значення при вирішенні питання про призначення покарання за сукупністю вироків.

Призначивши ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 186 КК України покарання у виді семи років позбавлення волі, суд, на підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року, натомість повинен був частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2019 року. Та обставина, що вирок від 15 травня 2019 року був скасований вироком Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року в частині неправильного звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання не впливає на вказані висновки.

Крім цього, заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування положень ч.5 ст.72 КК України при зарахуванні ОСОБА_8 попереднього ув`язнення.

Так, зарахувавши за оскаржуваним вироком в строк відбування ОСОБА_8 покарання строк його попереднього ув`язнення за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2019 року в періоди з 11.11.2015 року по 24.11.2016 року та з 24.01.2019 по 25.01.2019, поза увагою судді залишилось те, що вказаний вирок не був скасований у цій частині вироком Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року. У зв`язку із викладеним, строк тримання ОСОБА_8 під вартою в періоди з 11.11.2015 року по 24.11.2016 року та з 24.01.2019 по 25.01.2019 є фактично відбутою частиною покарання призначеного за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2019 року, а не попереднім ув`язненням, застосованим у даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів визнає обґрунтованими і доводи апеляційної скарги прокурора в частині безпідставного неврахування обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_8 - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку. Так, вказана обставина, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжувала покарання ОСОБА_8 була встановлена у ході досудового слідства та зазначена в обвинувальному акті. Як вбачається із мотивувальної частини вироку від 05.07.2023, суд відкинув вказану обставину з огляду на те, що ОСОБА_8 не знав хто проживає у будинку, з якого він викрав майно, не знав кому належить це майно і хто саме проживає у цьому будинку. Водночас, як вбачається із обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_8 на місці події був викритий потерпілим ОСОБА_10 , який зробив йому зауваження, а обвинувачений, злякавшись присутності потерпілого з викраденим майном залишив місце події. Наведене спростовує аргументи судді місцевого суду. З огляду на те, що потерпілому ОСОБА_10 на момент події було 83 роки, колегія суддів вважає необхідним визнати у якості обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_8 - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку. При цьому, наведене враховується колегією суддів однак не впливає на розмір призначеного ОСОБА_8 покарання.

Наведене у своїй сукупності є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Приведення призначеного покарання у відповідність до вимог закону можливе шляхом часткового приєднання до призначеного ОСОБА_8 покарання невідбутої частини покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2019.

Із урахуванням викладеного, вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2023 року щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню в частині призначення покарання.

Оскільки скасування вироку в частині зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення ОСОБА_8 за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2019 року в періоди з 11.11.2015 року по 24.11.2016 року та з 24.01.2019 по 25.01.2019, фактично призведе до збільшення строку покарання, яке йому належить відбути, колегія суддів вважає за необхідне ухвалити вирок, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2023 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити у цій частині новий вирок. ОСОБА_8 призначити за ч.4 ст.186 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2019, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років і 1 (один) місяць.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати у строк призначеного ОСОБА_8 покарання строк його попереднього ув`язнення з 02 вересня 2022 року по 04 липня 2023 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 05 липня 2023 року.

Визнати обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_8 - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

В решті вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 протягом того ж строку з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДІ

_________________ _____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4