КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/4580/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1938/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2025 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, українця, з вищою освітою, начальника відділення персоналу в/ч НОМЕР_1 , учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2025 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП у Київській області ОСОБА_10 та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою визначено по 31 березня 2025 року включно.

Визначено ОСОБА_7 заставу у сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) грн.

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі вважається, що до підозрюваного обрано запобіжний захід у вигляді застави.

У випадку внесення застави покладено на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, у якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання/роботи та/або служби;

- уникати спілкування з свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до завершення досудового розслідування;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

У разі внесення застави, встановлено 2-х місячний термін дії покладених судом обов`язків, починаючи з дня внесення застави, однак на строк, що не перевищує строку досудового розслідування.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП у Київській області ОСОБА_13 ,про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також визначення застави у розмірі 300 прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцезнаходженням військової частини НОМЕР_1 .

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою у зв`язку із розглядом справи з порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Апелянт вказує на те, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, не відповідає, а ні фактичним обставинам справи, а ні нормам матеріального права. ОСОБА_7 не обіймає жодної з переліченого у ч. 2 примітки до ст. 368 КК України вичерпного переліку посад. Обсяг повноважень, передбачених посадовими обов`язками начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_7 - очевидно свідчать, що він не міг вчинити інкримінований йому злочин в міру відсутності в нього відповідних правомочностей (можливостей).

Також апелянт зазначає, що слідчим суддею всупереч ч. 4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не встановлено фактів визначених п. 1 ч. 1 ст. 196 КПК України, також в ухвалі про застосування запобіжного заходу не наведено обставин, що відображають наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

Жодних доводів з посиланням на реальні фактичні обставини справи про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України у клопотанні про тримання під вартою не наведено.

Слідчим та прокурором в судовому засіданні не наведено фактів, більш того посилання на якісь конкретні документи, які б негативно характеризував підозрюваного та вказував на наявність будь-яких ризиків (принаймні, потенційну можливість вчинення підозрюваним будь-яких дій із перелічених в ст. 177 КПК України).

Поряд з цим, стороною захисту слідчому судді надано ряд письмових доказів, що позитивно характеризують обвинуваченого. Так, нагороди, які мали місце протягом служби ОСОБА_7 на військовій службі, вочевидь, свідчать про високупрофесійність, відповідальність, рівень особистих моральних якостей та довіри зі сторони посадових осіб відповідних структур до цієї людини, але аж ніяк не про наявність ризиків.

В ухвалі слідчого судді невизначено обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України

Крім того апелянт зазначає, що жодних виключних випадків у клопотанні про обрання запобіжного заходу, які б свідчили, що застава у зазначених межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не здатна забезпечити виконання ОСОБА_7 , покладених на нього обов`язків, не визначено.

ОСОБА_7 згоден на будь який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, або ж на помірний розмір застави (в межах норм визначених діючим законодавством України) з урахуванням його майнового стану. ОСОБА_7 є діючим військовослужбовцем Збройних Сил України. Тобто, він зобов`язаний постійно нести військову службу в лавах ЗСУ.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчими слідчого управління ГУНП в Київській області провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001240 від 11.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 368 КК України, за фактом вимагання та одержанні службовою особою, неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-яких дій з використанням наданого йому службового становища.

Досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше першої декади вересня 2024 року у начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди шляхом використання свого службового становища в отриманні частини додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень, що надходить на банківські рахунки військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , за внесення до бойових наказів (бойових розпоряджень) та списків на виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 30 000 гривень.

У вересні 2024 року, ОСОБА_7 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті повідомив старшому солдату ОСОБА_12 , який перебував на посаді лаборанта госпітального відділення медичної роти військової частини НОМЕР_1 та старшому солдату ОСОБА_11 , який перебуває на посаді відповідального виконавця відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 , що їх кандидатури будуть подані щомісячно до бойових наказів (бойових розпоряджень) на виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 30 000 гривень, які будуть надходити на банківські рахунки останніх, за що вони повинні щомісячно передавати половину з додаткової винагороди ОСОБА_7 у розмірі 12 000 гривень.

У подальшому, ОСОБА_7 не пізніше 05.12.2024 підготував та подав на погодження до командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_14 наказ № 340 та списки для виплати особовому складу військової частини НОМЕР_1 додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн. 00 коп. у розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за листопад 2024 року, зазначивши в ньому, зокрема, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

Так, ОСОБА_7 28.12.2024, близько 12:00 год., прибув до військової частини НОМЕР_1 , де у службовому кабінеті зустрівся з військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , у ході розмови з якими отримав неправомірну вигоду у сумі 24 000 гривень за внесення до бойового наказу (бойового розпорядження) військовослужбовців з метою надходження останнім додаткової виплати.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_7 не пізніше 05.01.2025 підготував та подав на погодження до командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_14 наказ № 5 та списки для виплати особовому складу військової частини НОМЕР_1 додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за грудень 2024 року, зазначивши у ньому, зокрема, ОСОБА_12 та ОСОБА_11

ОСОБА_7 31.01.2025, близько 10:00 год., повідомив за допомогою повідомлення у месенджері «Signal» військовослужбовцю ОСОБА_12 , що грошові кошти у розмірі 10 000 гривень у нього забере водій ОСОБА_7 - ОСОБА_15 .

Так, 31.01.2025, приблизно о 14:30 год. до військової частини НОМЕР_1 за вказівкою ОСОБА_7 прибув ОСОБА_15 . Перебуваючи у транспортному засобі «Шкода Октавія», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_12 за вказівкою ОСОБА_7 передав грошові кошти у сумі 10000 гривень ОСОБА_15 , що є частиною неправомірної вигоди.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-яких дій з використанням наданого йому службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

31.01.2025 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

01.02.2025 ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

01.02.2025 слідчий СУ ГУНП у Київській області ОСОБА_10 , за погодженням прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_16 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На обґрунтування вимог даного клопотання слідчий послався на те, що повідомлена підозра ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні обґрунтовується зібраними доказами, а саме: заявою ОСОБА_12 від 01.11.2024; заявою ОСОБА_11 від 01.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 20.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 20.11.2024; протоколом огляду предмета мобільного телефону марки «Vivo 23», який належить ОСОБА_11 від 04.12.2024; протоколом огляду предмета мобільного телефону марки «MotorolaG60», який належить ОСОБА_12 від 04.12.2024; протоколом про результати аудіо- відеоконтролю за особою від 01.12.2024; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 28.12.2024; протоколом додаткового допиту в якості свідка ОСОБА_12 від 02.01.2025; протоколом додаткового допиту в якості свідка ОСОБА_11 від 02.01.2025; протоколом обшуку від 31.01.2025; протоколом додаткового допиту в якості свідка ОСОБА_12 від 31.01.2025; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_17 від 31.01.2025; та іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Також на думку слідчого, існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

01.02.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком по 31 березня 2025 року включно.

Одночасно визначено ОСОБА_7 заставу у сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) грн. У випадку внесення застави покладено на підозрюваного обов`язки, які визначено даною ухвалою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а також дані про особу ОСОБА_7 , в їх сукупності.

Так, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі зазначив, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ОСОБА_7 ознак інкримінованого йому злочину.

На об`єктивне переконання колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді та в матеріалах клопотання, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру повідомлену ОСОБА_7 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Таким чином, як вважає колегія суддів, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Всупереч твердженням апелянта, колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності. Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя врахував, що такі дії цілком вірогідні з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

Характер інкримінованого ОСОБА_7 злочину, пов`язаного з одержанням неправомірної вигоди, свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей останнього, що підтверджує високу ймовірність його свідомої позапроцесуальної поведінки.

Також вагомим є наведений стороною обвинувачення ризик того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може здійснювати незаконний вплив на свідків.

Крім того, враховуючи початкову стадію кримінального провадження, не виключено, що підозрюваний може вчинити дії, спрямовані на знищення чи спотворення речей та документів, що мають значення для встановлення обставин вчинення інкримінованого злочину.

Також слідчий суддя не виключив, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний може продовжити злочинну діяльність або вчинити інше кримінальне правопорушення.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважав, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК.

З урахуванням зазначеного, вимоги апеляційної скарги захисника в цій частині не заслуговують на увагу.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та суворість можливого покарання за інкримінований злочин не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд на законних підставах визначив йому заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) грн.

Згідно п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод звільнення може бути обумовлено наданням гарантій явки в суд, й судова практика Європейського суду з прав людини встановлює, що не відповідає п. 3 ст. 5 Конвенції встановлення розміру застави, виключно в залежності від інкримінованої шкоди. Гарантія має мету не відшкодування шкоди, а забезпечення присутності обвинуваченого в залі судового засідання. Тому її розмір повинен відповідати перспективі втрати застави чи обернення на неї стягнення у разі не явки обвинуваченого до суду, й повинен утримувати обвинуваченого в межах належної процесуальної поведінки.

Слідчий суддя не в праві визначити розмір застави, який завідомо підозрюваним не може бути сплачений через його майновий стан.

Тому, слідчий суддя виходячи з вище викладеного, дійшов правильного висновку про необхідність визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) грн., оскільки саме така застава, на думку колегії суддів, достатня у разі її внесення, забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього законом обов`язків, й повинна утримувати підозрюваного в межах належної процесуальної поведінки.

Підстав вважати його завідомо непомірними, у колегії суддів немає.

Доводи сторони захисту, за змістом апеляційної скарги, про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про те, що слідчий суддя не встановив, чому не є достатнім такий запобіжний захід як домашній арешт, є безпідставними.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, всупереч твердженням апелянта, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так, з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Посилання апелянта на ряд письмових доказів, що позитивно характеризують підозрюваного ОСОБА_7 , нагороди, які мали місце протягом служби ОСОБА_7 на військовій службі, колегія суддів приймає до уваги, однак не вважає безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в застосуванні підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4