Справа № 728/379/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/305/25
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2025 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Конотоп, Сумської області, зареєстрованому та проживаючому по АДРЕСА_1 , раніше судимому, обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб до 27.03.2025 року з визначенням розміру застави 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120,00 грн.

Суд першої інстанції дійшов такого висновку з огляду на те, що на цей час ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначеним розміром застави, не зменшилися, одне з кримінальних правопорушень, у якому обвинувачується ОСОБА_8 , відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, тому усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує, може стати підставою переховування від суду. Тому, врахувавши у сукупності всі обставини, дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою із визначеним розміром застави, не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти встановленим ризикам.

Не погодившись з рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою визначити розмір застави 75 000 грн.

В обґрунтування вимог вказує, що обставини провадження та особа обвинуваченого дають підстави для визначення більш м`якого запобіжного заходу, а в якості альтернативи, визначити заставу в меншому розмірі, ніж визначено судом. Оскільки судом не в повній мірі враховано доводи ОСОБА_8 про його сімейний стан, дружина якого є військовослужбовцем та проходить службу в ЗСУ, їх малолітньою донькою опікується матір дружини, яка є особою з інвалідністю ІІІ групи. Розмір визначеної судом застави є непомірним для обвинуваченого, поза увагою суду залишилось, що матеріальна шкода, яка ставиться у вину ОСОБА_8 , є меншою ніж розмір застави, тому висновки суду щодо її розміру, вважає необґрунтованими.

Обвинувачений також подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду змінити та зменшити визначений судом розмір застави, який є непосильним для нього. Обґрунтування апеляційної скарги є аналогічними викладеним захисником.

Заслухавши доповідача, позицію обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційні скарги з викладених у них підстав та зменшити розмір визначеної судом застави, думку прокурора про залишення ухвали суду без змін, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно із ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором у клопотанні, поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні Борзнянського районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000326 від 11.08.2021 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України. Кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду.

06.02.2024 року закінчується строк дії ухвали Борзянського районного суду Чернігівської області від 09.12.2024 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120, 00 грн.

Відповідно до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку перебування під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд відмічає, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції встановив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки в судовому засіданні прокурором доведено, що ризики не відпали та залишаються актуальними, тому суд дійшов висновку про необхідність продовження раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави.

Враховуючи наведені дані, що характеризують особу обвинуваченого, а також те, що судовий розгляд триває, суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції про продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України небезпідставними.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до вимог статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З наведеного вбачається, що при визначенні розміру застави необхідно враховувати всі обставини у сукупності, зокрема і сімейний стан обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

При цьому, розмір застави має одночасно гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та бути достатнім стримуючим фактором, під загрозою втрати якої, у випадку внесення застави, обвинувачений би утримався від протиправної поведінки.

З огляду на дані про особу обвинуваченого, які зазначені у клопотанні прокурора про продовження строку тримання під вартою, в тому числі і щодо неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого у суді, відсутність переконливих даних про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, що не спростовується наданими суду апеляційної інстанції доказами, наявність ризиків, суд апеляційної інстанції не встановив достатніх підстав для зменшення розміру застави, визначеного судом першої інстанції, оскільки саме такий розмір застави здатний гарантувати належне виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, у випадку звільнення з-під варти.

Поряд з цим належить врахувати, що розмір застави, визначений судом першої інстанції не є максимальним, з урахуванням положень частини 5 статті 182 КПК України.

Підстав для зменшення раніше визначеного розміру застави, який залишено без змін при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою суду не надано.

З врахуванням наведеного колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування або зміни ухвали суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2025 року, якою продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою до 27.03.2025 року зі визначеним розміром застави 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4