Справа № 192/1660/24
Провадження № 1-кп/192/136/24
В И Р О К

Іменем України

"24" грудня 2024 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, кримінальне провадження №0000039, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 січня 2022 року відносно

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Новопокровка, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянина України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має базову середню освіту, не працює, не одружена, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

21 січня 2022 року, приблизно о 15 год. 40 хв., ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «FIAT-UNO», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині дороги в напрямку мосту, поблизу будинку №3 на вул. Центральній в смт Новопокровка, Солонянського району, Дніпропетровської області, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, у вигляді пішохода ОСОБА_6 , яка перебувала у нерухомому стані біля проїжджої частини вказаної дороги, заходів до зменшення швидкості руху невжила, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди у вигляді пішохода, в результаті чого скоїла наїзд на потерпілу ОСОБА_6 , внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забитої гематоми лобової області, закритого осколкового чрезвиросткового перелому лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, закритого перелому лівої малогомілкової кістки в верхній третині, забитої рани другого пальця правої кисті, підшкірної гематоми середньої третини лівого стегна, які у своїй сукупності відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, так як термін зростання кісткової тканини складає понад 21 добу.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому їй обвинуваченні не визнала надала суду такі покази: 21 січня 2022 року вона керуючи автомобілем «FIAT-UNO», номерний знак НОМЕР_1 , рухалась в другій половині дня по дорозі в смт Новопокровка, Солонянського району, Дніпропетровської області, по вул. Центральній в напрямку мосту. Вона бачила, як по напрямку її руху по правому краю дороги, рухалась жінка, а також їй на зустріч по лівому краю дороги рухалась інша жінка. Раптово жінка з правого краю дороги по її руху, почала пересікати дорожнє полотно і вона з метою не здійснити наїзд на цю жінку, злякавшись повернула кермо ліворуч і побачила, як в неї на капоті була потерпіла. Вона рухалась зі швидкістю 30-40 км/год, при цьому, їй невідомо як потерпіла з`явилась в неї на капоті. Будь-яких травм у потерпілої вона не бачила. Здійснити маневр об`їзду перешкоди пішохода праворуч вона немогла, оскільки там був кювет. Вважає, що вона дотримувалась правил дорожнього руху і її маневр щодо об`їзду пішохода був вірним.

Незважаючи на невизнання обвинуваченою вини, її вина у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується такими доказами, дослідженими під час судового розгляду:

Показаннями потерпілої, яка будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що 21 січня 2022 року приблизно о 15 год. 40 хв. вона рухалась по правому краю проїжджої частини в смт Новопокровка, Солоняського району, Дніпропетровської області, по вул. Центральній в напрямку від мосту. Їй на зустріч рухалась жінка по лівій частині проїжджій частині по напрямку її руху. Потім пішохід почала переходити дорогу і зупинилась на проїжджий частині, вона побачивши, що їй на зустріч їде машина, зупинилась і почала гукати пішохода і повідомляти про машину, і в цей час почула як на неї наїхала машина. Від удару вона відчула сильний біль в правій нозі в районі гомілки, а також в неї була травми руки та голови. За кермом машини, яка здійснила наїзд на неї, була обвинувачена.

Показаннями свідка ОСОБА_7 , який будучи допитаним в судовому засіданні показав, що він точної дати не пам`ятає, перебуваючи на пасажирському сидінні автомобіля, рухався в смт Новопокровка, Солонянського району, Дніпропетровської області, по вул. Центральній в напрямку від мосту. Він бачив, як по правій частині дороги по напрямку його руху рухалась потерпіла, а по лівій частині дороги йому на зустріч інший пішохід. Також йому на зустріч їхала машина обвинуваченої. Пішохід почала переходити дорогу і зупинилась на середині дороги, в цей час обвинувачена здійснила маневр об`їзду пішохода з лівої сторони по напрямку руху обвинуваченої і об`їджаючи пішохода, обвинувачена здійснила правим краєм свого транспортного засобу наїзд на потерпілу. Також показав, що видимість в момент дорожньо-транспортної пригоди була нормальною, дорожнє покриття не було слизьким і дорога для руху була безпечна. Після дорожньо-транспортної пригоди він зупинився і надавав потерпілій допомогу.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , який будучи допитаним в судовому засіданні підтвердив показання свідка ОСОБА_7 і зазначив, що він керував автомобілем на якому рухався свідок ОСОБА_7 . Також додав, що обочина по краям дороги була трішки притрушена снігом, висота якою складала десь два сантиметра.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , який будучи допитаним в судовому засіданні показав суду, що він був понятим під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталося на початку 2022 року за участю обвинуваченої, він приймав участь під час здійснення вимірів слідчим, після огляду був складений протокол, з яким він ознайомився і підписав його.

Письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні:

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, з план-схемою та фототаблицею зображень до нього від 21 січня 2022 року, з якого вбачається, що місцем дорожньо-транспортної пригоди, є смт Новопокровка, Солонянського району, Дніпропетровської області, вул. Центральній, поблизу містка. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зафіксована такі пошкодження транспортного засобу «FIAT-UNO», номерний знак НОМЕР_1 : деформовано передній правий кут капоту, відірваний від кріплення передній бампер з правої сторони, розбито передня права фара та лобове скло. Також на план-схемі зафіксований гальмівний шлях транспортного засобу «FIAT-UNO», номерний знак НОМЕР_1 , ширина узбіччя з обох боків, зафіксовано, що дорожнє покриття асфальтобетон, сухе, пора доби світла (а. с. 60-71).

Копією посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , яка має право керування транспортними засобами категорії В (а. с. 72).

Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на транспортний засіб «FIAT-UNO», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_10 (а. с. 72).

Висновком експерта №60 Е від 24 червня 2022 року, згідно якого у ОСОБА_6 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забитої гематоми лобової області, закритого осколкового чрезвиросткового перелому лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, закритого перелому лівої малогомілкової кістки в верхній третині, забитої рани другого пальця правої кисті, підшкірної гематоми середньої третини лівого стегна. Усі виявлені тілесні ушкодження у своїй сукупності відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Враховуючи характер, локалізацію та ступінь вираженості виявлених тілесних ушкоджень, а також відомі обставини справи не виключена можливість, що вони утворились в результаті наїзду передньою правою частиною легкового автомобіля, якщо ОСОБА_6 знаходилась в якості пішохода та стояла на лівому краю проїзної частини дороги. Враховуючи характер, локалізацію та ступінь вираженості виявлених тілесних ушкоджень, а також відомі обставини справи можна припустити, що пішохід ОСОБА_6 в момент первинного контакту до транспортного засобу знаходилась лівою стороною тіла до травмуючого автомобіля (а. с. 76-78).

Протоколом слідчого експерименту від 21 березня 2023 року за участю потерпілої, яка показала під час слідчого експерименту напрямок руху автомобіля обвинуваченої, місце наїзду на неї автомобілем обвинуваченої, місце розташування іншого пішохода в момент дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 79-87).

Висновком експерта №СЕ-19/113-23/712-ІТ від 29 березня 2023 року, відповідно до якого з технічної точки зору, покази водія автомобілю «FIAT-UNO» в частині вказаних ним значень та параметрів руху по механізму ДТП технічно неспроможні, тому не можуть бути використані в експертному досліджені. З технічної точки зору покази пішохода ОСОБА_6 про механізм даної дорожньо-транспортної пригоди не можуть бути спростовані експертним шляхом, тому мають право на існування і будуть використані в досліджені.

В даній дорожній ситуації, швидкість руху автомобіля «FIAT-UNO» виходячи зі слідів гальмування, визначається на рівні 57.1, 57,9 км/год.

З технічної точки зору, водій автомобілю «FIAT-UNO» рухаючись прямо та застосовуючи своєчасне гальмування, мав технічну можливість зупинити керований ним автомобіль до лінії руху пішоходу ОСОБА_11 , тому його дії не відповідали вимогам п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Дії водія автомобілю «FIAT-UNO» не відповідали вимогам п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України та знаходились в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Застосований водієм автомобілю «FIAT-UNO» маневр був технічно не обґрунтованим (а. с. 89-93).

Висновком експерта №1849-23 від 16 травня 2023 року, згідно якого покази водія автомобілю «FIAT-UNO» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 в частині руху із швидкістю 40 км/год та взаємного розташування керованого нею автомобіля з пішоходом ОСОБА_11 в момент початку руху останньої на проїзну частину є технічно неспроможні.

Покази потерпілої ОСОБА_6 , щодо розташування місця наїзду та параметрів руху пішохода ОСОБА_11 з технічної точки зору є неспростовними і можуть вважатись спроможними.

В даній дорожній обстановці моментом виникнення небезпеки для руху водію автомобілю «FIAT-UNO» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 слід вважати початок руху пішохода ОСОБА_11 на проїзну частину дороги даного напрямку руху.

Швидкість руху автомобілю «FIAT-UNO» номерний знак НОМЕР_1 перед початком гальмування становила 50,6 64,5 км/год.

В даній дорожній обстановці дії автомобілю «FIAT-UNO» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 слід розглядати стосовно вимог п.п. 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, згідно з якими під час руху в межах населеного пункту йому належало формувати швидкісний режим з таким розрахунком, щоб не перевищувати максимально дозволену швидкість 50 км/год, йому заборонялось перевищувати максимально дозволену швидкість, а з моменту виникнення небезпеки для руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки.

В даній дорожній обстановці водій автомобілю «FIAT-UNO» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 з моменту виникнення небезпеки для руху мала технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній обстановці дії водія автомобілю «FIAT-UNO» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 в частині руху з перевищенням швидкості руху не відповідали вимогам п.п. 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, а в частині несвоєчасного застосування гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

З технічної точки зору у причинному зв`язку з настанням ДТП в діях водія ОСОБА_3 перебували невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України (а. с. 94-102).

Дослідивши всебічно, повно й неупереджено в судовому засіданні обставини кримінального правопорушення, та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що надані стороною обвинувачення докази на підтвердження обставин кримінального правопорушення, є належними, допустимими та достовірними, і в своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення поза розумним сумнівом про вину обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Так стороною обвинувачення доведено суду, що обвинувачена керуючи транспортним засобом порушивши п. 12.3 Правила дорожнього руху України допустила наїзд на потерпілу, внаслідок чого завдала їй середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Суд не приймає доводи обвинуваченої, що під час виконання маневру об`їзду пішохода вона дотрималась Правил дорожнього руху, оскільки дані доводи обвинуваченої спростовуються висновками експертів №СЕ-19/113-23/712-ІТ від 29 березня 2023 року та №1849-23 від 16 травня 2023 року досліджених під час судового розгляду.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченої, яка не працевлаштована, раніше не судима, в реєстрі наркологічних та психіатричних хворих не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху раніше не притягувалась, відомостей про інше стороною обвинувачення суду не надано.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті обставин, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання не зазначено.

Не встановлено таких обставин і під час судового розгляду.

Керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням відсутності обставин справи, які пом`якшують або обтяжують покарання, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченій покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк передбачений санкцією ч. 1 ст. 286 КК України.

Також суд вважає, що обвинуваченій, яка обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за яким необережні дії обвинуваченої, щодо недотримання Правил дорожнього руху, призвели до середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої, слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком два роки.

Також суд не знаходить підстав для застосування положень ст. 75 КК України, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченої, яка винуватою себе фактично не визнала, під час судового розгляду вважала свої дії правомірними, намагалась своїми показаннями щодо швидкості свого руху під час дорожньо-транспортної пригоди ввести суд в оману та спотворити дійсні фактичні обставини кримінального правопорушення.

Враховуючи, що до обвинуваченої запобіжний захід не застосовувався, тому строк початку відбування покарання слід обраховувати з дня початку фактичного відбування призначеного судом покарання за цим вироком.

При вирішенні долі речових доказів, суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Враховуючи, що автомобіль «FIAT-UNO», номерний знак НОМЕР_1 згідно розписки від 16 лютого 2022 року повернутий обвинуваченій (а. с. 74), то його слід залишити обвинуваченій.

Потерпілою заявлено до обвинуваченої цивільний позов про відшкодування майнової шкоди заподіяної потерпілій внаслідок лікування в розмірі 39334 грн. 39 коп. та моральної шкоди заподіяної внаслідок заподіяння шкоди здоров`ю в розмірі 150000 грн. 00 коп.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України - джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до полісу №АР/1949279 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03 червня 2021 року, цивільна відповідальність обвинуваченої, яка керувала транспортним засобом «FIAT-UNO», номерний знак НОМЕР_1 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована АТ «ПРОСТО-страхування» (а. с. 191).

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Вказані висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду викладеним у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №359/2309/17.

Відповідно до пункту 23.1 статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Статтею 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Як вбачається з цивільного позову, цивільна позивачка просить стягнути з обвинуваченої на її користь 39334 грн. 39 коп. майнової шкоди, а саме витрат на лікування.

Згідно полісу №АР/1949279 ліміт страхового відшкодування за шкоду заподіяну життю та здоров`ю складає 260000 грн. 00 коп., розмір франшизи 2600 грн. 00 коп.

В судовому засіданні 26 листопада 2024 року представник цивільної позивачки повідомив суду, що потерпіла не зверталась до страхової компанії із заявою про отримання страхового відшкодування і жодних виплат на даний час страховою компанією не здійснено.

Тому суд вважає, що вимоги цивільної позивачки про стягнення з обвинуваченої майнової шкоди є передчасними враховуючи, що потерпіла не зверталась до страховика і не отримала страхового відшкодування чи відмову у виплаті такого відшкодування, що позбавляє суд можливості визначитись з розміром майнової шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченої і яка не покрита страховою виплатою.

Що стосується стягнення моральної шкоди заподіяної потерпілій то суд зауважує таке.

Відповідно до ст. 261 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г"і"ґ" пункту 41.1 та підпунктом"в"пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Оскільки судом встановлено, що потерпіла не зверталась за отриманням страхового відшкодування до страховика обвинуваченої і такого страхового відшкодування не отримувала, тому визначитись з розміром суми моральної шкоди, яка не відшкодована страховиком і підлягає стягненню з обвинуваченої суд позбавлений можливості і тому в задоволені позову в цій частині слід також відмовити, оскільки позов поданий передчасно.

Вирішуючи питання процесуальних витрат, суд враховує, що довідкою №Д-19/113-23/712-ІТ від 29 березня 2023 року про витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи по кримінальному провадженню №0000039 встановлено, що вартість експертизи складає 1321 грн. 46 коп. (а. с. 88).

Актом №1849-23 здачі прийому висновку експерта №1849-23 постанова слідчого від 17 квітня 2023 року по кримінальному провадженню №0000039 встановлено, що вартість експертизи складає 10993 грн. 08 коп. (а. с. 103).

Тому, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченої на користь держави підлягають стягненню, витрати пов`язані із залученням експертів для проведення судових експертиз в розмірі 12314 грн. 54 коп.

Представником цивільної позивачки в порядку відшкодування цивільній позивачці витрат на правову допомогу просив стягнути з обвинуваченої 10000 грн. 00 коп., при цьому на підтвердження вказаних витрат надав суду договір №09/07/2024 про надання правничої (правової) допомоги від 09 липня 2024 року, додаток №1 до договору №09/07/2024 від 04 липня 2024 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру №1 від 09 липня 2024 року, детальний опис наданих послуг професійної правничої допомоги по справі №192/1660/24 за цивільним позовом у кримінальному провадженні ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а. с. 51-52, 199-201).

Оскільки судом в задоволені цивільного позову відмовляється тому суд вважає, що витрати понесені цивільною позивачкою у зв`язку з поданням та розглядом цивільного позову відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватою у пред`явленому обвинувачені у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком один рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком два роки.

Строк основного покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту початку його фактичного виконання.

В задоволені цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Речовий доказ: автомобіль «FIAT-UNO», номерний знак НОМЕР_1 залишити обвинуваченій.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз в розмірі 12314 (дванадцять тисяч триста чотирнадцять) грн. 54 (п`ятдесят чотири) коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору, захиснику та направити потерпілій та її представнику.

Головуючий: суддя ОСОБА_1