Єдиний унікальний номер 205/3950/24
Провадження 1-в /205/97/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

Секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

представника ОСОБА_4

захисника-адвоката - ОСОБА_5

засудженого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому виїзному засіданні в приміщенні ДУ «Дніпровська ВК №89» клопотання адвоката ОСОБА_5 , відносно засудженого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває клопотання адвоката ОСОБА_5 , відносно засудженого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

ОСОБА_7 засуджений вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.03.2015 року за ст. 15 ч.2 - 115 ч.2 п. 1, 7; 296 ч.4; 263 ч.1; 70 ч.1; 71 ч.1 КК України до 15 років позбавлення волі.

Згідно Ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.11.2015 року вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області змінено, остаточно призначити покарання за ст. ст. 15 ч.2 - 115 ч.2 п. 1, 7; 296 ч.4; 263 ч.1; 70 ч.1; 71 ч.1 КК України до 13 років позбавлення волі.

Згідно Ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 11.11.2016 року, на підставі ст. 72 ч.5 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 року) строк попереднього ув`язнення з 19.04.2014 року по 04.11.2015 року зараховано в строк відбування покарання, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку: 19.04.2014 року Кінець строку: 04.10.2025 року.

Станом на 04 лютого 2025 року засуджений відбув встановлену законом частину строку покарання, що надає можливість для застосування ст. 81 КК України.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив суд задовольнити.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 клопотання підтримав, та просив суд звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_5 , відносно засудженого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

В судовому засіданні представник ДВК №89 відніс вирішення питання щодо клопотання на розсуд суду.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши представника ДВК №89, думку засудженого, враховуючи думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.03.2015 року за ст. 15 ч.2 - 115 ч.2 п. 1, 7; 296 ч.4; 263 ч.1; 70 ч.1; 71 ч.1 КК України до 15 років позбавлення волі.

Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_7 в державну установу «Дніпровська виправна колонія (№89) прибув 11.05.2022 року для відбування покарання в приміщенні камерного типу сектора максимального рівня безпеки. На виробництві установи не працевлаштований, але, в порядку ст. 118 Кримінально- виконавчого кодексу України в 2022 році залучався до суспільно-корисної праці в секторі максимального рівня безпеки, з поліпшення житлово-побутових умов засуджених. До роботи відносився відповідально. На теперішній час не працює, у зв`язку з відсутністю в секторі максимального рівня безпеки такої можливості. За час відбування покарання допустив 1 (одне) порушення установленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, у вигляді поміщення в карцер. Допущене порушення виражалося у вживанні спиртних напоїв та вживанні жаргонних слів в бік адміністрації установи. На теперішній час стягнення погашене у встановленому ч.14 ст. 134 Кримінально-виконавчого кодексу України порядку. Має 2 (два) заохочення правами начальника установи за приймання участі з поліпшення житлово-побутових умов. засуджених в секторі максимального рівня безпеки, а саме проведення ремонтних робіт приміщення тривалих побачень. На теперішній час характеризується задовільно.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України - призначене покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання, суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбуванняпокарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш мяким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Таким чином, головною підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, є доведеність і переконаність суду, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього строку відбування покарання довів своє виправлення. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

В ході розгляду клопотання встановлено, що останній протягом періоду відбування покарання демонстрував поведінку, яка вказує на відсутність позитивних зрушень у його свідомості і не характеризує засудженого як такого, що реально став на шлях виправлення. Так, ОСОБА_7 притягався до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму відбування покарання, у зв`язку з чим на нього накладалися дисциплінарні стягнення. Крім того, з характеризуючих засудженого ОСОБА_7 матеріалів особової справи вбачається, що останній характеризується задовільно.

Враховуючи викладене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів свого виправлення, а саме що відносно останнього під час відбування покарання накладалися дисциплінарні стягнення, окрім того ОСОБА_7 неодноразово судимий, раніше звільнявся від подальшого відбування покарання з іспитовим строком, проте знову вчиняв умисний злочин, що свідчить про те, що засуджений у повній мірі не став на шлях виправлення.

Таким чином, суд вважає передчасними висновки про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, оскільки достеменно неможливо стверджувати, що на час звернення до суду з даним клопотанням засуджений досяг необхідного ступеню виправлення та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього відбутого строку покарання довів своє виправлення, що є необхідною умовою для прийняття такого рішення.

З огляду на викладене суд приходить до переконання про необхідність відмови у задоволенні заяви засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 371, 372, 537-539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , відносно засудженого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1