Справа № 489/1571/25
Провадження № 1-кс/489/403/25
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

13 березня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача щодо непроведення слідчих та процесуальних дій,

з участю скаржника ОСОБА_3 ,

встановив:

Зі скарги слідує, що СД ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000365 від 31.12.2024 за ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом заподіяння 31.12.2024 по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 тілесних ушкоджень невідомою особою. 27.02.2025 після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження скаржник виявив, що уповноваженою особою на здійснення дізнання у даному провадженні здійснюється досудове розслідування на неналежному рівні, у зв`язку з чим останній просить слідчого суддю зобов`язати дізнавача провести якісні слідчі дії; долучити відеоматеріали, на яких зафіксований факт вчинення кримінального правопорушення; кваліфікувати дії осіб, які заподіяли тілесні ушкодження з посиланням на ст. 38 КК України; внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за ст. 125 КК України невизначеною особою; вручити повідомлення про підозру у вчиненні вказаного правопорушення двом невизначеним особам; розглянути клопотання про долучення до кримінального провадження додаткових матеріалів; долучити рішення про призначення дізнавача (групи дізнавачів) по розслідуванню даного провадження; вирішити питання щодо врегулювання конфлікту інтересів відповідно до ЗУ «Про запобігання корупції» в діях посадових осіб, які здійснюють дізнання, та не вчиняти інші кримінальні правопорушення; здійснити належний допит свідка ОСОБА_4 .

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити , зазначивши про те, що направляв до ВП № 2 письмові клопотання про долучення відеозаписів обставин події та проведення інших дій.

Дізнавач до суду не з`явився, про дату та час розгляду скарги повідомлявся вчасно та належним чином, до суду не надходило клопотання про відкладення розгляду скарги. Відсутність слідчого відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги. Натомість слідчому судді були надані матеріали кримінального провадження, бездіяльність дізнавача в якому оскаржується.

Вислухавши пояснення скаржника, дослідивши письмові матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Із закріпленої в ст. 26 КПК України диспозитивності, як загальної засади кримінального провадження, слідує, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Ст. 303 КПК України передбачає вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого дізнавача, прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, а саме: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що СД ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000365 від 31.12.2024 за ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом заподіяння 31.12.2024 по вул. Електронній, 56-А, м. Миколаєва ОСОБА_3 тілесних ушкоджень невідомою особою.

Згідно зі ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

При цьому, скаржником не доведено належними та допустимими доказами факт отримання дізнавачем відповідних клопотань про необхідність долучення до матеріалів кримінального провадження відеозаписів, на яких зафіксовано обставини скоєння кримінального правопорушення, та проведення інших слідчих та процесуальних дій, оскільки на наданих ним в судовому засіданні скаржником документах відсутні дані про те, що вони були фактично отримані ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області та передані до посадової особи, яка здійснює дізнання у даному кримінальному провадженні.

Вказане також узгоджується з відомостями з кримінального провадження №0000365 від 31.12.2024, дослідженого в судовому засіданні, в якому відсутні будь-які документи, які б ОСОБА_3 направляв до органу дізнання, про проведення слідчих та процесуальних дій у вказаному кримінальному провадженні.

Зазначене, у свою чергу, свідчить про відсутність бездіяльності дізнавача щодо нерозгляду клопотань ОСОБА_3 про необхідність проведення процесуальних дій у даному кримінальному провадженні, оскільки, як зазначено вище, матеріали досудового розслідування не містять даних про отримання дізнавачем будь-яких клопотань від потерпілого, які мають бути розглянуті у передбаченому КПК України порядку.

Що стосується вимог скарги про зобов`язання дізнавача провести вказані у скарзі слідчі та процесуальні дії, то слідчий суддя доходить таких висновків.

Аналізуючи вимоги скарги щодо необхідності зобов`язання дізнавача провести якісні слідчі дії; долучити відеоматеріали, на яких зафіксований факт вчинення кримінального правопорушення; кваліфікувати дії осіб, які заподіяли тілесні ушкодження з посиланням на ст. 38 КК України; внести до ЄРДР відомості про вчинення невизначеною особою кримінального правопорушення за ст. 125 КК України; вручити повідомлення про підозру у вчиненні вказаного правопорушення двом невизначеним особам; долучити рішення про призначення дізнавача (групи дізнавачів) по розслідуванню даного провадження; вирішити питання щодо врегулювання конфлікту інтересів відповідно до ЗУ «Про запобігання корупції» в діях посадових осіб, які здійснюють дізнання, та не вчиняти інші кримінальні правопорушення; здійснити належний допит свідка ОСОБА_4 , то слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що вказані вимоги не можуть бути задоволені, оскільки, по-перше, положеннями ст. 303 КПК України вирішення вказаних питань не віднесене до компетенції слідчого судді в ході перевірки правомірності рішень, дій та бездіяльності слідчого, дізнавача та прокурора на стадії досудового розслідування кримінального провадження.

По-друге, в ході досудового розслідування сторона обвинувачення зобов`язана в силу положень закону дотримуватися визначених положеннями КПК України загальних засад кримінального провадження, зокрема законності та верховенства права, за якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У зв`язку з цим, не потребує окремого вирішення та зобов`язання слідчим суддею сторони кримінального провадження дотримуватися вимог КПК України щодо повного, всебічного та об`єктивного проведення досудового розслідування, зокрема на стадії оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача та прокурора.

По-третє, здійснення досудового розслідування з визначенням того, які саме слідчі та процесуальні дії необхідно провести, відповідно до положень ст. 38 КПК України, належить до виключних повноважень органів, що здійснюють досудове слідство і дізнання, які, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого, дізнавача (статті 40, 40-1 КПК).

За такого, слідчий суддя, розглядаючи скаргу на бездіяльність слідчого, дізнавача та прокурора, має право відповідно до визначених ст. 307 КПК України повноважень зобов`язати слідчого вчинити певну дію лише в межах своїх повноважень та у прямо передбачених законом випадках, проте слідчий суддя не має права зобов`язувати слідчого та дізнавача проводити досудове розслідування в обраному ним (слідчим суддею) порядку та спосіб, надаючи відповідні вказівки про проведення конкретних слідчих та процесуальних дій, оскільки до повноважень слідчого судді вирішення таких питань кримінальним процесуальним законодавством не віднесене.

Натомість, правом надавати вказівки слідчим та дізнавачам про проведення конкретних слідчих та процесуальних дій наділені виключно прокурор, керівник органу досудового розслідування та керівник органу дізнання (статті 36, 39 та 39-1 КПК).

Вказані висновки слідчого судді узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 14.02.2023 у справі №405/680/22, з яких вбачається, що «частина 2 статті 307 КПК визначає різні повноваження слідчого судді у випадку оскарження рішень, дій та бездіяльності сторони обвинувачення. При оскарженні дії або нездійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина 3 статті 22 КПК)».

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що в матеріалах кримінального провадження наявне доручення дізнавача в порядку ст. 40-1 КПК України про встановлення свідків вказаного правопорушення, камер відеоспостереження з місця вчинення кримінального правопорушення, що, у свою чергу, спростовує доводи скаржника про те, що дізнавачем не вживаються заходи,направлені на повне та всебічне проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Також, не підлягають задоволенню та є необґрунтованими вимоги скарги щодо зобов`язання дізнавача внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за ст. 125 КК за фактом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 щодо певної особи, оскільки з матеріалів скарги та кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні здійснюється саме за ч. 1 ст. 125 КК України та за фактом заподіяння тілесних ушкоджень скаржнику, тобто відомості про кримінальне правопорушення внесені не відносно конкретної особи, а щодо самої події кримінального правопорушення, та за наслідками проведеного досудового розслідування дізнавачем, у випадку зібрання ним достатньої кількості доказів для висновку про заподіяння певними особами тілесних ушкоджень скаржнику, буде складене письмове повідомлення про підозру таким особам у вчиненні відповідного кримінального правопорушення та вручене останнім.

Крім того, не обґрунтованими є доводи скарги про зобов`язання дізнавача та іншого працівника Національної поліції дотримуватися вимог антикорупційного законодавства, не допускаючи конфлікту інтересів та утримуватися від вчинення службових кримінальних правопорушень, оскільки, по-перше, як зазначалося вище, вирішення вказаного питання положеннями КПК України не віднесене до повноважень слідчого судді при здійсненні ним контролю за рішеннями, діями та бездіяльністю слідчого, дізнавача та прокурора в порядку статей 303-307 КПК України, а врегульоване положеннями ЗУ «Про запобігання корупції», контроль за дотриманням вимог якого покладений на відповідні антикорупційні органи.

По-друге, у випадку, якщо скаржник вважає, що дізнавач та/або інша посадова особа органу Національної поліції вчинила відповідне корупційне або кримінальне правопорушення, він має право звернутися до відповідних уповноважених органів з приводу виявлених ним фактів вчинення протиправних діянь, а не до слідчого судді, до повноважень якого вирішення вказаних питань не належить.

У зв`язку з викладеним, вимоги скарги в частині зобов`язання дізнавача провести вказані у скарзі слідчі та процесуальні дії задоволенню не підлягають у зв`язку з тим, що не ґрунтуються на положеннях кримінального процесуального законодавства України та їх вирішення не відноситься до повноважень слідчого судді при розгляді скарги на бездіяльність слідчого, дізнавача та прокурора.

Таким чином, встановлені слідчим суддею обставини вказують на необхідність відмови в задоволенні скарги.

Керуючись статтями 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача щодо непроведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000365 від 31.12.2024 за ч. 1 ст. 125 КК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1