Справа №5226294/25
Провадження №1-кп/522/2291/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000331 від 27.02.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів, Республіки Молдова, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , діючи в умовах воєнного стану, який впроваджено на території України відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_5 від 24.02.2022 року №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, дію якого, згідно із Законами України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 4221-ІХ від 05.02.2025 продовжено, із 08.02.2025 строком на 90 діб, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 17.02.2025 о 09 годині 17 хвилин зайшовши у приміщення відділення АТ КБ «Приватбанк», що за адресою: м. Одеса, вул. Італійська, 69 та помітивши на лавці мобільний телефон марки «Samsung» моделі «A23», у корпусі чорного кольору, і усвідомлюючи, що телефон забуто власником і що останній розшукуючи його повернеться до банківського відділення, реалізовуючи раптово виниклий корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх наслідки та бажаючи їх настання, пересвідчившись, що його дії непомітні для оточуючих, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung» моделі «A23» з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору, із яким, сховавши до кишені верхнього одягу, покинув місце скоєння злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 4700 грн.

За наведених обставин ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав у повному обсязі, підтвердивши фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, цивільний позов не заявляла, згідно письмової заяви просить проводити судові засідання без її участі.

За згодою учасників процесу, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, та вирішено обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин справи та дослідженням письмових доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена поза розумним сумнівом і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України є тяжким злочином проти власності, який карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

ОСОБА_3 є громадянином України, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до довідки № 11/2618 ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 має захворювання: клінічна стадія ІV ВІЛ інфекції, хронічний вірусний гепатит «С».

Обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому злочині, у майбутньому обіцяв не скоювати нових злочинів, просив його суворо не карати.

Наразі претензій майнового характеру обвинувачений від потерпілої не має, цивільний позов не заявлено. Мобільний телефон марки «Samsung» моделі «A23» повернуто потерпілій ОСОБА_6 .

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття, наявність тяжкої хвороби, вчинення злочину вперше та усунення заподіяної шкоди шляхом повернення викраденого майна.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст.67 КК України, не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, приймаючи до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, відсутність тяжких наслідків, враховуючи вказані пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, приходить до висновку що ОСОБА_3 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах строку покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 злочину, зазначені пом`якшуючі покарання обставини, усвідомлення останніми протиправності своєї злочинної поведінки, щире каяття, дані про особу винного, те, що останній раніше не засуджений, має постійне місце мешкання, має хронічні захворювання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, тому на підставі ст.75 КК України, вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення винного ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_3 саме такого виду покарання.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись 1-374 КПК України, 1-185 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем її проживання.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у вигляді особистого зобов`язання скасувати.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон марки «Samsung» моделі «A23» з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору - вважати повернутими за належністю потерпілій ОСОБА_6

- CD-R диск в корпусі білого кольору на якому наявні відеозаписи - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: