Справа № 191/5907/24
Провадження № 1-кп/191/496/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001217 від 24 грудня 2024 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Василівка, Синельниківського району, Дніпропетровської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштований, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , депутатом не обирався, раніше судимий:

- 06.03.2023 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.12.2024 близько о 19.00 годині (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_4 перебував на території станції технічного обслуговування автомобілів за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Залізнична, 5. Достовірно знаючи, що на вказаній території припаркований автомобіль марки DAEWOO модель Lanos, д.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , сірого кольору, який на праві власності належить ОСОБА_6 , у ОСОБА_4 раптово виник прямий злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Так, ОСОБА_4 у зазначений вище час, перебуваючи на території станції технічного обслуговування автомобілів за адресою: Дніпропетровська область,

м. Синельникове, вул. Залізнична, 5, реалізуючи свій раптово виниклий прямий злочинний прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, таємно, діючи умисно, переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, достовірно знаючи про відсутність у нього права на даний транспортний засіб, за допомогою ключів, до яких мав вільний доступ, відчинивводійські двері колісного транспортного засобу автомобіль марки DAEWOO модель Lanos, р.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , сірого кольору та потрапив до середини салону автомобіля.

Перебуваючи за кермом автомобіля марки DAEWOO модель Lanos,

р.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , сірого кольору, ОСОБА_4 , за допомогою ключів, увімкнув запалення автомобіля, чим привів двигун у дію й здійснив рух та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, чим незаконно заволодів вказаним транспортирним засобом в супереч волі власника.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними злочинними діями здійснив незаконне заволодіння транспортним засобом, який належить потерпілому

ОСОБА_6 , завдавши останньому матеріальну шкоду на суму 109 210,50 грн.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 08.12.2024 року він уклав усну угоду на ремонт свого автомобіля марки DAEWOO модель Lanos,

д.н. НОМЕР_1 з ФОП ОСОБА_7 , останній повідомив, що потерпілий зможе забрати свій автомобіль приблизно 10-11.12.2024 року. Приблизно 11.12.2024 року йому зателефонував обвинувачений та пояснив що розбив вищевказаний автомобіль, намагався залагодити конфлікт, на що потерпілий не погодився, прибув на станцію техобслуговування автомобілів та викликав поліцію.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно в зазначений в обвинувальному акті час заволодів автомобілем марки DAEWOO модель Lanos, д.н. НОМЕР_1 , для поїздки до с. Василівка Дніпропетровської області, де він мешкав, ключі від вищевказаного автомобіля були у вільному доступі, проте в районі с. Михайлівка, не впорався з керуванням, внаслідок чого розбив автомобіль. Усвідомлював, що під час іспитового строку не можна вчиняти кримінальних правопорушень.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просив суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 років. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке буде призначене цим вироком, невідбутої частини покарання призначеного вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

При цьому прокурор просив урахувати таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та обставину яка обтяжує покарання рецидив злочину.

Оскільки обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор, потерпілий, також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений та потерпілий, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочинів, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, потерпілого та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає рецидив злочину.

Згідно з роз`ясненнями п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

За таких обставин, судом враховано, що обвинувачений, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий, 06.03.2023 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, знову вчинив умисний нетяжкий злочин за ч. 1 ст. 289 КК України, а отже, на думку суду, належних висновків для себе не зробив, що свідчить про антисоціальну спрямованість особи обвинуваченого, його схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише із застосуванням покарання, пов`язаного лише з ізоляцією від суспільства - у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 289 КК України.

За приписами ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Отже, враховуючи, що обвинувачений раніше судимий 06.03.2023 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, проте вчинив новий злочин після постановлення зазначеного вироку, але до повного відбуття покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.03.2023, а тому суд остаточне покарання призначає за правилами ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вищевказаним вироком.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», не лише покарати за вчинення кримінального правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню нею так і іншими особами злочинів.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України. При цьому, покарання у виді позбавлення волі хоча і є винятковим, але застосовується щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 69 КК України, суд не вбачає.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими цим Кодексом.

В рамках кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого в рахунок відшкодування майнової шкоди 109210,50 гривень.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що внаслідок вчинення протиправних дій обвинуваченим ОСОБА_4 , останній спричинив позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 109210,50 гривень, що підтверджується висновком відповідної експертизи.

Обвинувачений ОСОБА_4 позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Розглядаючи заявлені вимоги по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.1166 ЦК України матеріальна шкода, заподіяна особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 своїми неправомірними діями спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 109210,50 гривень. Завдана обвинуваченим матеріальна шкода не відшкодована.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що на користь потерпілого ОСОБА_6 необхідно стягнути в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 109210,50 гривень.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно довідки про витрати на проведення експертизи від 20.12.2024 року по даному кримінальному провадженню, витрати на залучення експертів склали 9550,8 гривень. Вказані витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні було обрано у вигляді домашнього арешту, підстав для його зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 349, 363-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, невідбутої частини покарання призначеного вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.03.2023 призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Початок відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання на виконання цього вироку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком чинності залишити без змін домашній арешт.

Речові докази, з набранням вироком законної сили:

- вилучений автомобіль DAEWOO модель Lanos, д.н. НОМЕР_1 , який було передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити потерпілому ОСОБА_6 за належністю,

- вилучені за допомогою марлевого тампону та дистильованої води змиви з поверхні керма, ручки перемикання передач, внутрішньої ручки відмикання дверей, передньої лівої, які були передано на відповідальне зберігання до камери речових доказів Синельниківського РУП знищити,

- вилучені пластиковий фрагмент сірого кольору, автомобільне бокове дзеркало заднього виду, фрагмент тонучої плівки із залишками скла, фрагмент бамперу сірого кольору, фрагмент наповнювача бамперу чорного кольору, інші фрагменти пластикуякі було передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити потерпілому ОСОБА_6 за належністю,

- вилучений автомобільний державний номер НОМЕР_1 , який було передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити потерпілому ОСОБА_6 за належністю.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави код бюджетної класифікації 24060300 витрати за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 20.12.2024 № СЕ-19/104-24/50863-АВ в сумі 9550,8 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 109210,50 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1