У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/64/25

№ 1-кс/183/8/25

03 січня 2025 року м. Самар Дніпропетровської області

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданніклопотання слідчого, слідчого відділу Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 01 березня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноград Харківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 02.02.2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки, постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області випробувальний строк скасовано та направлено до виправної колонії строком на 3 роки,

- 09.11.2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 146, ч.2 ст. 189, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 01.10.2014 року звільнений умовно - достроково строком на 11 місяців 20 днів,

- 11.04.2017 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 05.03.2018 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 289, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 25.09.2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.03.2018 року змінив, рахувати засудженому за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання суворішим призначено 5 років позбавлення волі;

- 10.09.2019 року Синельниківським міським судом Дніпропетровської області, на підставі ст.71 КК України вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.03.2018 року змінено Апеляційним судом Дніпропетровської області від 25.09.2018 року частково приєднано покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 11.04.2017 року та остаточно призначено до відбуття 5 років 5 днів позбавлення волі, без конфіскації майна, строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання;

- 26.12.2023 року звільнений з Синельниківської ВК (№94) Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України,-

в с т а н о в и в :

Слідча СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням, погодженим прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 від 01 березня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

В обґрунтування клопотання слідча вказує, що досудовим розслідування встановлено, що приблизно в лютому 2024 року, точні дата, час та місце в ході досудового розслідування не встановлені, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, ОСОБА_5 приблизно в лютому 2024 року, точної дати, час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 29 лютого 2024 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов до соціальної мережі «Facebook», де розмістив оголошення про продаж дров твердих порід дерев, де вказав номер мобільного телефону НОМЕР_1 .

У подальшому, 29 лютого 2024 року з ОСОБА_5 за номером мобільного телефону зв`язався покупець: ОСОБА_7 .

В ході розмови з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, запевнивши ОСОБА_7 про готовність привезти вищевказаний товар, надіслав останньому реквізити банківської картки для передоплати за товар у розмірі 14 600 гривень та надіслав ОСОБА_7 у месенжер «Viber» номер банківської картки банку «OTP Bank»: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 .

Після чого, 29 лютого 2024 року о 15 годині 08 хвилин, ОСОБА_7 зі своєї банківської картки «Ощадбанк» № НОМЕР_3 здійснив переказ грошових коштів у розмірі 14 600 гривень (комісія банку 151 грн.) на картку банку «OTP Bank»: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_5 заволодівши грошовими коштами ОСОБА_7 , розпорядився ними на власний розсуд, не привіз обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_7 були завдані збитки в сумі 14 751 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно в березні 2024 року, точної дати, час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, ОСОБА_5 приблизно в березні 2024 року, точної дати, час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 18 березня 2024 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов до соціальної мережі «Facebook», де розмістив оголошення про продаж дров твердих порід дерев, де вказав номер мобільного телефону НОМЕР_4 .

У подальшому, 18 березня 2024 року ОСОБА_8 написав через «MESSENGER» у соціальній мережі «Facebook» на мобільний номер телефону вказаний в оголошені - НОМЕР_5 та замовив дрова, після чого йому одразу зателефонував ОСОБА_5 з мобільного номеру телефону НОМЕР_4 , в ході розмови з ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, запевнивши ОСОБА_8 про готовність привезти вищевказаний товар, надіслав останньому реквізити банківської картки для передоплати за товар через «MESSENGER» у соціальній мережі «Facebook» номер банківської картки банку «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_9 , який не був обізнаний про злочинну діяльність ОСОБА_5 та передав у користування свою банківську картку останньому.

Після чого, 18 березня 2024 року о 15 годині 28 хвилин, ОСОБА_8 за допомогою терміналу самообслуговування переказав на вищевказану карту АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_6 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 3342 гривні (157,50 грн. комісія банку).

Після чого, ОСОБА_5 заволодівши грошовими коштами ОСОБА_8 , розпорядився ними на власний розсуд, не привіз обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_8 завдано збитки на загальну суму 3 499,5 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно в травні 2024 року, точної дати, час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, ОСОБА_5 приблизно в травні 2024 року, точної дати, час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 13 травня 2024 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов до соціальної мережі «Facebook», де розмістив оголошення про продаж тротуарної плитки, де вказав номер мобільного телефону НОМЕР_4 .

У подальшому, з ОСОБА_5 за вищевказаним номером зв`язалась ОСОБА_10 , та в ході розмови з останньою, ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, запевнивши ОСОБА_10 про готовність привезти вищевказаний товар, надіслав останній реквізити банківської картки для передоплати за товар у месенджері «Viber», емітованої АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 для передоплати за товар у розмірі 8000 гривень

Банківська картка належить ОСОБА_11 , яка не була обізнана про злочинну діяльність ОСОБА_5 та передала у користування свою банківську картку останньому.

Після чого, 14 травня 2024 року о 13 годині 08 хвилин, ОСОБА_10 зі своєї банківської картки емітованої АТ «Сенс Банк» здійснила переказ грошових коштів у розмірі 8000 гривень (85 грн. комісія банку) на картку банку емітовану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_5 заволодівши грошовими коштами ОСОБА_10 , розпорядився ними на власний розсуд, не привіз обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_10 завдано збитки у розмірі 8085 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно в травні 2024 року, точної дати, час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, ОСОБА_5 приблизно в травні 2024 року, точної дати, час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 16 травня 2024 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов до соціальної мережі «Facebook», де розмістив оголошення про продаж тротуарної плитки, де вказав номер мобільного телефону НОМЕР_4 .

У подальшому, з ОСОБА_5 за вищевказаним номером зв`язалась ОСОБА_12 , та в ході розмови з останньою, ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, запевнивши ОСОБА_12 про готовність привезти вищевказаний товар, надіслав останній реквізити банківської картки емітованої АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 для передоплати за товар у розмірі 6000 гривень у месенджері «Viber».

Банківська картка належить ОСОБА_11 , яка не була обізнана про злочинну діяльність ОСОБА_5 та передала у користування свою банківську картку останньому.

Після чого, 16 травня 2024 року о 12 годині 24 хвилин, ОСОБА_12 зі своєї банківської картки, емітованої АТ «ПриватБанк», здійснила переказ грошових коштів у розмірі 6 000,00 гривень (180,90 грн. комісія банку) на картку банку емітовану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_5 заволодівши грошовими коштами ОСОБА_12 , розпорядився ними на власний розсуд, не привіз обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_12 завдано збитки на загальну суму 6180,90 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно в червні 2024 року, точної дати, час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, ОСОБА_5 приблизно в червні 2024 року, точної дати, час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 07 червня 2024 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов до соціальної мережі «Facebook», де розмістив оголошення про продаж будівельних матеріалів, де вказав номер мобільного телефону НОМЕР_4 .

У подальшому, з ОСОБА_5 за вищевказаним номером зв`язався ОСОБА_13 , та в ході розмови з ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, запевнивши ОСОБА_13 про готовність привезти вищевказаний товар, надіслав останньому реквізити банківської картки емітованої АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_8 для передоплати за товар у розмірі 6500 гривень. Банківська картка належить ОСОБА_14 , яка не була обізнана про злочинну діяльність ОСОБА_5 та передала у користування свою банківську картку останньому.

Після чого, 07 червня 2024 року о 14 годині 10 хвилин, ОСОБА_13 зі своєї банківської картки емітована АТ «Райффайзен Банк» здійснив переказ грошових коштів у розмірі 6500 гривень (37,50 грн. комісія банку) на картку банку емітовану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_8 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_5 заволодівши грошовими коштами ОСОБА_13 , розпорядився ними на власний розсуд, не привіз обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_13 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 6537,50 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно в червні 2024 року, точної дати, час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, ОСОБА_5 приблизно в червні 2024 року, точної дати, час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 11 червня 2024 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов до соціальної мережі «Facebook», де розмістив оголошення про продаж будівельних матеріалів, де вказав номер мобільного телефону НОМЕР_4 .

У подальшому, з ОСОБА_5 за вищевказаним номером зв`язалась ОСОБА_15 , та в ході розмови з останньою, ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавши ОСОБА_15 у готовності привезти вищевказаний товар, надіслав останній реквізити банківської картки емітованої АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_8 для передоплати за товар у розмірі 7140 гривень.

Банківська картка належить ОСОБА_14 , яка не була обізнана про злочинну діяльність ОСОБА_5 та передала у користування свою банківську картку останньому.

Після чого, 11 червня 2024 року о 11 годині 12 хвилин, ОСОБА_15 зі своєї банківської картки емітованої АТ «ПриватБанк» здійснила переказ грошових коштів у розмірі 7140 гривень на картку банку емітовану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_8 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_5 заволодівши грошовими коштами ОСОБА_15 , розпорядився ними на власний розсуд, не привіз обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_15 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 7140 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно в червні 2024 року, точної дати, час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, ОСОБА_5 приблизно в червні 2024 року, точної дати, час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 11 червня 2024 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов до соціальної мережі «Facebook», де розмістив оголошення про продаж будівельних матеріалів, де вказав номер мобільного телефону НОМЕР_4 .

У подальшому, з ОСОБА_5 за вищевказаним номером зв`язалась ОСОБА_16 , та в ході розмови з останньою, ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавши ОСОБА_16 у готовності привезти вищевказаний товар, надіслав останній реквізити рахунку НОМЕР_9 для передоплати за товар у розмірі 11 040 гривень.

Банківський рахунок належить ОСОБА_14 , яка не була обізнана про злочинну діяльність ОСОБА_5 та передала у користування свою банківську картку за вказаним рахунком останньому.

Після чого, 14 червня 2024 року об 11 годині 47 хвилин, ОСОБА_16 зі своєї банківської картки емітованої «Монобанк» здійснила переказ грошових коштів у розмірі 11 040 гривень на банківський рахунок АТ КБ «ПриватБанк»UA9569659, банківська картка за вказаним рахунком перебувала у користуванні ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_5 , заволодівши грошовими коштами ОСОБА_16 , розпорядився ними на власний розсуд, не привіз обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_17 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 11 040 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно в червні 2024 року, точної дати, час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, ОСОБА_5 приблизно в червні 2024 року, точної дати, час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 26 червня 2024 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов до соціальної мережі «Facebook», де розмістив оголошення про продаж будівельних матеріалів, де вказав номер мобільного телефону НОМЕР_4 .

У подальшому, 26.06.2024 року з ОСОБА_5 за вищевказаним номером зв`язалась ОСОБА_18 , та в ході розмови з останньою., ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавши ОСОБА_18 , у готовності привезти вищевказаний товар, надіслав останній реквізити банківської картки емітованої АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_10 для передоплати за товар у розмірі 5000 гривень.

Банківська картка належить ОСОБА_14 , яка не була обізнана про злочинну діяльність ОСОБА_5 та передала у користування свою банківську картку останньому.

Після чого, 27 червня 2024 року о 08 годині 43 хвилин, ОСОБА_18 зі свого банківського рахунку АТ «ПриватБанк» здійснила переказ грошових коштів у розмірі 5000 гривень (25,13 грн. комісія банку) на картку банку емітовану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_10 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_5 заволодівши грошовими коштами ОСОБА_18 , розпорядився ними на власний розсуд, не привіз обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_18 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 5025,13 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно в серпня 2024 року, точної дати, час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, ОСОБА_5 приблизно в серпні 2024 року, точної дати, час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 14 серпня 2024 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов до соціальної мережі «Facebook», де розмістив оголошення про продаж дров твердих порід дерев, де вказав номер мобільного телефону НОМЕР_11 .

У подальшому, 14.08.2024 року з ОСОБА_5 за вищевказаним номером зв`язався ОСОБА_19 та в ході розмови з останнім., ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавши ОСОБА_19 , у готовності привезти вищевказаний товар, надіслав останньому реквізити банківської картки емітованої АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_12 для передоплати за товар у розмірі 6000 гривень

Банківська картка належить ОСОБА_20 , який не був обізнай про злочинну діяльність ОСОБА_5 та передав у користування свою банківську картку останньому.

Після чого, 14 серпня 2024 року о 13 годині 42 хвилин, ОСОБА_19 зі своєї банківської картки АТ «ПриватБанк» здійснив переказ грошових коштів у розмірі 6000 гривень (30,15 грн. комісія банку) на картку банку емітовану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_12 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_5 заволодівши грошовими коштами ОСОБА_19 , розпорядився ними на власний розсуд, не привіз обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_19 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 6035,15 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно з серпня 2024 року, точної дати, час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, ОСОБА_5 приблизно в серпні 2024 року, точної дати, час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 23 серпня 2024 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов до соціальної мережі «Facebook», де розмістив оголошення про продаж дров твердих порід дерев, де вказав номер мобільного телефону НОМЕР_11 .

У подальшому, 14.08.2024 з ОСОБА_5 за вищевказаним номером зв`язалась ОСОБА_21 та в ході розмови з останньою, ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавши ОСОБА_21 , у готовності привезти вищевказаний товар, надіслав останній реквізити банківської картки емітованої АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_13 для передоплати за товар у розмірі 4500 гривень .

Банківська картка належить ОСОБА_22 , який не був обізнай про злочинну діяльність ОСОБА_5 та передав у користування свою банківську картку останньому.

Після чого, 23 серпня 2024 року о 10 годині 25 хвилин, ОСОБА_21 через відділення «Нової Пошти» за адресою: вул. Набережна, буд. 1а, с. Слобожанське, Красноградського району, Харківської області здійснила переказ грошових коштів у розмірі 4500 гривень (67,5 грн. комісія банку) на картку банку емітовану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_13 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_5 заволодівши грошовими коштами ОСОБА_21 , розпорядився ними на власний розсуд, не привіз обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_21 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 4567,5 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно в вересні 2024 року, точної дати, час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, ОСОБА_5 приблизно у вересні 2024 року, точної дати, час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 22 вересня 2024 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов до соціальної мережі «Facebook», де розмістив оголошення про продаж дров твердих порід дерев, де вказав номер мобільного телефону НОМЕР_11 .

У подальшому, 23.09.2024 з ОСОБА_5 за вищевказаним номером зв`язалась ОСОБА_23 та в ході розмови з останньою,

ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавши ОСОБА_23 , у готовності привезти вищевказаний товар, надіслав останній реквізити банківської картки емітованої АТ КБ «А-Банк» № НОМЕР_14

Банківська картка належить, ОСОБА_24 , який не був обізнай про злочинну діяльність ОСОБА_5 та передав у користування свою банківську картку останньому.

Після чого, 23 вересня 2024 року о 10 годині 41 хвилин, ОСОБА_23 зі своєї банківської картки АТ «ПриватБанк здійснила переказ грошових коштів у розмірі 3416 гривень на картку банку емітовану АТ КБ «А-Банк» № НОМЕР_14 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_5 заволодівши грошовими коштами ОСОБА_23 , розпорядився ними на власний розсуд, не привіз обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_23 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 3416,00 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

25 грудня 2024 року прокурором Новомосковської окружної прокуратури матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні від 01.03.2024 року внесено до ЄРДР за № 0000021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України, матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні від 20.03.2024 року внесено до ЄРДР за № 0000087 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні від 15.05.2024 року за № 0000148 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні від 28.05.2024 року внесено до ЄРДР за № 0000044 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні від 12.06.2024 року внесено до ЄРДР за № 0000070 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні від 20.06.2024 року внесено до ЄРДР за № 0000049 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні від 02.07.2024 року внесено до ЄРДР за № 0000292 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні від 22.07.2024 року внесено до ЄРДР за № 0000918 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні від 29.08.2024 року внесено до ЄРДР за № 0000103 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні від 24.09.2024 року внесено до ЄРДР за № 0000111 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні від 09.10.2024 року внесено до ЄРДР за № 0001269 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, об`єднано в одне провадження за № 0000021.

25 грудня 2024 року вищевказані кримінальні провадження об`єднані у кримінальне провадження № 000021 від 01 березня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

25 грудня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 000021 від 01 березня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

В ході досудового розслідування встановлено ризики, передбачені п. п. 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні: орган досудового розслідування вважає, ОСОБА_5 в подальшому, як у спосіб погроз так і реально може незаконно впливати на свідків за провадженням, з метою зміни їх показів, а також відмови від давання будь яких інших додаткових показів.

При цьому, враховуючи, що на разі під час здійснення досудового розслідування не допитані та не встановлені інші особи, тобто свідки, яким можуть бути відомі обставини та відомості вчинення ОСОБА_5 зазначеного кримінального правопорушення, а тому може впливати на даних осіб для зміни їх показів з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів. Останній раз 10.09.2019 року Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України до відбуття покарання 5 років 5 днів позбавлення волі, звільнений, 26.12.2023 року з Синельниківської ВК № 94 за відбуттям строку покарання, однак останній на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливих злочинів. Вищевикладене свідчить про те, що ОСОБА_5 , розуміючи вагомість своєї належної законослухняної поведінки в суспільстві на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжких злочинів.

Така характеристика особи підозрюваної та перелічені обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 матиме реальну можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного слідча вважає, що з урахуванням реальної наявності вказаних ризиків забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та належної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, запобігання вищезазначеному ризику застосуванням більш м`яких запобіжних заходів не можливо.

Під час судового розгляду прокурор заявлене клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні погодився з клопотанням слідчого, свою вину визнав повністю, не заперечував проти застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні погодився з клопотанням слідчого, не заперечував проти застосування стосовно його підзахисного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали клопотання, дослідивши надані докази, дійшов такого висновку.

Встановлено, що у провадженні Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000021 від 01 березня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України.

25.12.2024 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

За положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання доцільності застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України, що підтверджується: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення потерпілого ОСОБА_7 від 01.03.2024, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 01.03.2024; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 04.04.2024; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 08.04.2024; постановою про визначення територіальної підслідності від 31.05.2024; постановою про перекваліфікацію кримінального провадження від 03.10.2024; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.03.2024; протоколом допиту потерпілого від 02.04.2024; постановою про визнання речових доказів від 20.04.2024; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 31.07.2024; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 04.09.2024; доручення про проведення слідчих дій від 04.09.2024; протоколом огляду диску від 05.09.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 21.12.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 15.05.2024; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від потерпілого ОСОБА_10 15.05.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_25 від 15.05.2024; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 07.06.2024; протоколом огляду речей від 22.06.2024; постановою про визнання речових доказів, DVD-R диску від 22.06.2024; постановою про визначення територіальної підслідності від 28.08.2024; постановою про перекваліфікацією кримінального провадження від 09.10.2024; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від потерпілого ОСОБА_13 ; протоколом допиту потерпілого від 05.10.2024; протоколом огляду предмета від 05.10.2024; постановою про визнання речових доказів від 05.10.2024; протоколом огляду предмета, а саме мобільного телефону «Самсунг» від 05.10.2024; постановою про визнання речових доказів, а саме два скріншоти від 05.10.2024; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 06.11.2024; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_15 від 11.06.2024; протоколом допиту потерпілого від 12.06.2024; протоколом огляду предмета від 12.06.2024, квитанцією від 11.06.2024; дорученням у порядку ст. 40 КПК України від 12.06.2024; протоколом тимчасового доступу від 03.07.2024; протоколом огляду предмета від 04.07.2024; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 19.07.2024; протоколом огляду предмета від 22.07.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_26 від 21.12.2024; постановою про визначення підслідності від 26.11.2024; постановою про перекваліфікацію від 05.12.2024; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від потерпілого ОСОБА_16 від 19.06.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_16 від 21.06.2024; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 03.10.2024; протоколом огляду предмету, а саме диску від 08.10.2024; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 14.11.2024; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від потерпілого ОСОБА_18 від 01.07.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_18 від 03.07.2024; постановою про перекваліфікацію кримінального провадження від 19.10.2024; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 24.12.2024; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення потерпілого ОСОБА_21 від 29.08.2024; протоколом допиту потерпілого від 29.08.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_21 від 29.08.2024; постановою про зняття показань технічних приладів та технічних засобів від 27.09.2024; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_21 від 27.09.2024; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 29.10.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_27 від 15.11.2024; постановою про доручення здійснення досудового розслідування від 25.12.2024; постановою про перекваліфікацію від 24.12.2024; постановою про перекваліфікацію кримінального провадження від 24.12.2024; постановою про визначення підслідності від 19.11.2024; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення потерпілого ОСОБА_23 від 23.09.2024; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_23 від 24.09.2024; протоколом огляду предмета, а саме мобільного телефону «Самсунг» від 24.09.2024; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 31.10.2024; постановою про визнання речовими доказами, а саме оптичного диску від 31.10.2024; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 31.10.2024; постановою про перекваліфікацію кримінального провадження від 13.12.2024; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від потерпілого ОСОБА_19 від 15.10.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_19 від 15.10.2024; постановою про визнання речових доказів, а саме фотозображень від 15.10.2024; протоколом огляду предмета від 15.10.2024; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 20.11.2024; постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 25.12.2024; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 25.12.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 25.12.2024.

При дослідженні доказів, наданих слідчим в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства» вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою.

Щодо ризику, визначеного п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з позицією слідчого, підтриманою прокурором, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, як у спосіб погроз так і реально незаконно впливати на свідків за провадженням, з метою зміни їх показів, а також відмови від давання будь яких інших додаткових показів.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, останній раз 10.09.2019 року Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України до відбуття покарання 5 років 5 днів позбавлення волі, звільнений, 26.12.2023 року з Синельниківської ВК № 94 за відбуттям строку покарання, однак на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливих злочинів. Така поведінка та перелічені обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 матиме реальну можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено той факт, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні та визнаним слідчим суддею доведеними.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж домашній арешт не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну зі спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Отже, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя доходить висновку, що підозрюваному ОСОБА_5 має бути застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 196, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого, слідчого відділу Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 01 березня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, прокурора Новомосковської окружної прокуратури та суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з місця проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду.

3) під час оголошення на території Дніпропетровської області сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» дозволити підозрюваному ОСОБА_5 відлучатись з визначеного в клопотанні місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків встановити до закінчення строку досудового розслідування до 25 лютого 2025 року включно.

Роз`яснити підозрюваному наступне: згідно ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 07 січня 2025 року о 08.20 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1