Справа № 150/650/24
Провадження №11-кп/801/330/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 18.12.2024 року у кримінальному провадженні, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000372 від 12.08.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пелинівка, Могилів-Подільського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше несудимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив скасувати вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 18.12.2024 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вироком Чернівецького районного суду Вінницької області від 18.12.2024 року ОСОБА_6 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ст.336 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обраховувати від дня затримання на виконання цього вироку.

Згідно вироку суду обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_6 , перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку військово-лікарської комісії від 15.07.2024 № 72/837 визнаний придатним за станом здоров`я до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, не маючи передбачених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, отримав о 17:00 год. 15.07.2024 під особистий підпис повістку про прибуття 16.07.2024 на 06:00 год. до збірного пункту, який знаходиться на території ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою призову по мобілізації до навчального центру № 169, однак не маючи на те поважних причин, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого протиправного діяння та реалізуючи свій умисел на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився.

У подальшому, ОСОБА_6 повторно об 11:20 год. 02.08.2024 під особистий підпис отримав повістку про прибуття 02.08.2024 о 13:00 год. до збірного пункту, який знаходиться на території ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою призову по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 . Однак, не маючи на те поважних причин, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого протиправного діяння та реалізуючи свій умисел на ухилення від призову під час мобілізації ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що зі змісту оскаржуваного вироку Чернівецького районного суду Вінницької області від 18.12.2024 року вбачається, що суд, викладаючи суть обвинувачення визнаного судом доведеним щодо ОСОБА_6 за ст.336 КК України не виклав суть та зміст правових норм порушення, яких інкримінується обвинуваченому органами досудового розслідування, хоча при формулюванні обвинувачення у обвинувальному акті вказано їх перелік та зміст, що має значення для вирішення питання про притягнення обвинуваченого до відповідальності за ст.336 КПК України.

Також обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що судом першої інстанції допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки обвинувачений не мав прямого умислу ухилятися від призову на військову службу.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд апеляційної скарги у його відсутність, в якому просив скасувати вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 18.12.2024 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення.

Відповідно дост.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідност.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і в мотивованим.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин вчинення кримінального правопорушення, дійшов висновку про законність, обгрунтованість і вмотивованість судового рішення.

Підстави визначені ст. 409 КПК України для зміни чи скасування судового рішення відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі ставить питання про призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Однак, підстави призначення нового судового розгляду, визначені нормами ст. 415 КПК України обвинуваченим не наведені.

Відповідно ч.3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначається у разі визнання особи винуватою формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно роз"яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року № 5, зі змінами від 30.05.2008 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом, доведеним.

Тобто, мотивувальна частина вироку має містити чітке формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

З правових висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 24.11.2016 року під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, а фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину. Юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує про необхідність аналізувати положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті, наголошуючи на тому, що у кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п. 52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року; п. 58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000 року; п. 34 рішення у справі «І.Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року).

Таким чином, у мотивувальній частині вироку необхідно чітко викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, навести докази, на яких ґрунтуються висновки суду щодо цього обвинувачення, тощо.

Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000372 року від 12.08.2024 року, ОСОБА_6 обвинувачується ст.336 КК України - ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

На переконання апеляційного суду, наведені в обвинувальному акті дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення за ст.336 КК України, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою та дозволяє зрозуміти суть пред`явленого обвинувачення та можливість роз`яснення суті пред`явленого обвинувачення судом обвинуваченому.

Суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку в дотримання ст. 374 КПК України визнав доведеним винуватість ОСОБА_6 за ст. 336 КК України за усім обсягом пред`явленого йому обвинувачення в обвинувальному акті та належним чином виклав формулювання обвинувачення, з урахуванням фактичних обставин.

Що стосується тверджень обвинуваченого ОСОБА_6 про відсутність в його діях умислу на вчинення кримінального правопорушення суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом ОСОБА_6 визнаний винний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України -ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Об`єкт правопорушення - в широкому розумінні ним є суспільні відносини у сфері переведення економіки, діяльності органів влади, самоврядування, інших сфер і галузей країни на функціонування у період воєнного стану, а ЗСУ, інших воєнізованих формувань на організацію і штати воєнного часу. У більш вузькому розумінні це передбачений законом порядок підтримання бойової і мобілізаційної готовності ЗСУ та інших формувань на рівні, що забезпечує вимоги національної безпеки.

Додатковий обов`язковий об`єкт правопорушення - встановлений законом порядок комплектування ЗСУ (інших формувань). Шкода, що спричиняється вказаному об`єкту посягання, характеризується такою протиправною поведінкою, коли особа, яка об`єктивно підпадає до призову за мобілізацію до лав ЗСУ, в односторонньому порядку свідомо виключає себе із передбаченого законом процесу формування ЗСУ та інших формувань на рівні забезпечення національної безпеки країни і її населення.

Суспільна небезпека правопорушення полягає в тому, що мобілізація - це комплекс заходів, які здійснюються в державі з метою переведення органів державної влади, місцевого самоврядування та деяких інших органів на функціювання в умовах особливого періоду, а Збройних сил чи інших військових формувань - на організацію і штати воєнного часу. Ефективно дати відсіч нападникам на країну чи виконати зобов`язання по спільній обороні від агресора без швидкої і своєчасної мобілізації неможливо. Тому ухилення від призову до Збройних сил з числа військовозобов`язаних громадян під час воєнних дій, які розпочались або передбачаються, створює загрозу для безпеки держави у сфері оборони. Об`єктивна сторона виявляється в бездіяльності - ухиленні будь-яким способом від призову за мобілізацією.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується прямим умислом. Тобто особа усвідомлює небезпечний і протиправний характер своїх вчинків, проте має намір і бажання так діяти, а саме досягти мети - уникнути самого призову за мобілізацією.

І з суб`єктивної сторони дане кримінальне правопорушення передбачає тільки прямий умисел.

Прямим умисел є тоді, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК України).

Усвідомлення суб`єктом суспільно небезпечного характеру свого діяння означає, що він усвідомлює всі фактичні обставини вчиненого діяння, які відповідають ознакам складу інкримінованого злочину, та одночасно розуміє, що вчинене ним діяння є шкідливим для суспільства.

Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд першої інстанції, дослідивши наявні в матеріалах кримінального провадження докази, встановив, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 беззаперечно свідчить про спрямованість його умислу на ухилення від призову.

В обгрунтування своїх висновків суд поклав пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та безпосередньо дослідив докази , проаналізувавши в сукупності.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 , перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав о 17:00 год. 15.07.2024 під особистий підпис повістку про прибуття 16.07.2024 на 06:00 год. до збірного пункту, який знаходиться на території ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою призову по мобілізації до навчального центру № 169, повторно об 11:20 год. 02.08.2024 під особистий підпис отримав повістку про прибуття 02.08.2024 о 13:00 год. до збірного пункту, який знаходиться на території ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою призову по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 .

Однак, не маючи на те поважних причин, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився.

Будучи допитаним під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував той факт, що йому двічі було вручено «бойову повістку», перший раз після проходження військово-лікарської комісії, а в подальшому йому знову вручили повістку до з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які є працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтвердили двічі неявку ОСОБА_10 до збірного пункту, який знаходиться на території ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою призову по мобілізації для направлення до навчально-військового центру, попереджено про кримінальну відповідальність .

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 також пояснювали, що ОСОБА_6 приїзджав з дружиною, яка вчинила конфлікт, після чого повідомили, що дружині стало погано. ОСОБА_10 та його дружина вийшли з будівлі РТЦК на сходи та втекли. На автобус, який віз військовозобов`язаних до навчально-військового центру, обвинувачений не з`явився. Також того дня при обвинуваченому ОСОБА_6 не було речей, з чого свідок ОСОБА_9 зробив висновок, що він не мав наміру їхати на збори до центру.

В матеріалах провадження відсутні належні дані, які б викликали сумніви в щирості та достовірності послідовних показань даних свідків.

У зв`язку з цим, у суду апеляційної інстанції підстав вважати, що вказані свідки оговорюють обвинуваченого, враховуючи їх безсторонність, у колегії суддів не має.

Більше того, вказані пояснення свідків повністю узгоджуються з дослідженими судом першої інстанції доказами у їх сукупності, зокрема: розпискою ОСОБА_6 про отримання оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_3 про явку до збірного пункту; обліковою карткою військовозобов`язаного; довідкою військово-лікарської комісії від 15.07.2024 № 72/837, відповідно до якої ОСОБА_6 визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, рапортом офіцера відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 від 02.08.2024, відповідно до якого військовозобов`язаний ОСОБА_6 не прибув до третього відділу на відправку до військової частини 02.08.2024 о 13 год. 00 хв. Про причини неявки не повідомив, жодних документів щодо поважних причин неявки не надав, на телефонні дзвінки не відповідає; повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_3 про кримінальне правопорушення від 09.08.2024 № 1241, згідно якого слідує, що ОСОБА_6 перебуваючи на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 та будучи відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 15.07.2024 № 72/837 придатним за станом здоров`я до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, не маючи передбачених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, отримавши під особистий підпис об 11 год. 20 хв. 02.08.2024 повістку про прибуття 02.08.2024 на 13 год. 00 хв. до збірного пункту, який знаходиться на території ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою призову по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 , не з`явився у вказаний у повістці день та час до третього відділу. Будь-які документи, які б засвідчували поважні причини неприбуття відсутні. Тому в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 10.09.2024, а саме оригіналу повістки про виклик ОСОБА_6 до РТЦК, попередження про кримінальну відповідальність, копії журналу про отримання бойової повістки, оригіналу картки обстеження військовозобов`язаного ОСОБА_6 , довідки ВЛК; попередженням ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за ст.. 336 КК України, за неявку у вказаний у повістці термін до збірного пункту територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 15.07.2024.

Вказане свідчить про наявність умислу в діях ОСОБА_6 уникнути самого призову за мобілізацією.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що поза розумним сумнівом доведено кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації дій ОСОБА_6 за ст. 336 КК України.

Крім того, суд дав належну оцінку показанням обвинуваченого щодо неможливості несення військової служби за станом хдоров`я з урахуванням висновку ВЛК, згідно якого ОСОБА_6 придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Обвинувачений не оскаржив відповідне рішення, маючи при цьому можливість та час.

За таких обставин, на думку суду апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України ґрунтуються на сукупності доказів, оцінених в дотримання ст.94 КПК України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_6 , після отримання двох «бойових повісток», його умисного ухилення від явки на збірний пункт та заведення кримінального провадження, жодного разу до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, хоча мав таку можливість та спроби виправити ситуацію, відправитись до лав ЗСУ, що свідчить про його свідомі та умисні дії з метою уникнення мобілізації.

Підстави під час апеляційного розгляду для скасування рішення суду та призначення нового судового розгляду не встановлені.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

У х в а л и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 18.12.2024 року щодо ОСОБА_6 за ст. 336 КК України залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4