Справа № 125/1661/24
Провадження №11-кп/801/109/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу зі змінами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 28.08.2024 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 30.07.2024, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Бар, Жмеринського району, Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 3 вересня 2009 року Барським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 1700 гривень;

- 29 липня 2011 року Барським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 307 КК України до шести років позбавлення волі;

- 11 жовтня 2012 року Барським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 307 КК України до п`яти років позбавлення волі. 22 травня 2014 року ухвалою Літинського районного суду Вінницької області звільнений на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію в 2014 році» ;

- 13 вересня 2016 року Барським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим стоком один рік;

- 27 квітня 2018 року Барським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим стоком один рік;

- 13 грудня 2018 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до двох років двох місяців позбавлення волі,

- 26 листопада 2019 року Барським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до чотирьох років трьох місяців позбавлення волі;

- 21 червня 2024 року Барським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 162 КК України до штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 ( тисячу сімсот) гривень, -

визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України та засуджено до покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі.

Вирішено питання з речовими доказами.

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено судом, 30.07.2024 близько 16 години ОСОБА_8 проходив біля будинку № 3 по вулиці Максима Залізняка у м. Бар Жмеринського району Вінницької області, де помітив незачинений автомобіль «NISSAN QASHQAI», д.н.з. НОМЕР_1 . Відчинивши передні двері вказаного автомобіля зі сторони водійського сидіння він побачив на картці цих дверей невелику сумку чорного кольору, з якої виднілися паспорт та інші особисті документи власника автомобіля ОСОБА_10 , після чого у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаними речами.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння речами ОСОБА_10 , зокрема, паспортом та іншими важливими особистими документами, ОСОБА_8 шляхом вільного доступу 30.07.2024 близько 16 години 05 хвилин таємно викрав із карти водійських дверей автомобіля ОСОБА_11 сумку (не являє для потерпілого матеріальної цінності) з документами останнього, а саме: паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 23.06.2017, порядок отримання якого установлений постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України»; посвідчення водія ОСОБА_10 , серія НОМЕР_3 , видане 02.02.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «NISSAN QASHQAI», серія НОМЕР_4 , видане 07.09.2022; військовий квиток, серія НОМЕР_5 , виданий 27.07.2010; посвідчення учасника бойових дій, серія НОМЕР_6 , видане 04.05.2018; іменна банківська карта АТ «Ощад Банк» НОМЕР_7 , яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2000, ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 є офіційним документом та містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу. Таким чином, ОСОБА_8 незаконно заволодів паспортом та іншими важливими особистими документами ОСОБА_10 , після чого зник з місця події та мав можливість розпоряджатися даними документами на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, тобто незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом та іншим важливим особистим документом.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить вирок скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 375 КК України покарання виді 1 (одного) року 6 (шести ) місяців обмеження волі. На підставі ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 призначити за сукупністю вироків і покарань, призначене цим вироком та невідбуте покарання за вироком Барського районного суду Вінницької області від 21.06.2024 виконувати самостійно.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

В іншій частині вирок суду прокурор просить залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що при визначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не звернув увагу,що ОСОБА_8 покарання за попереднім вироком не відбув та не призначив йому остаточне покарання на підставі ст. 71, 72 КК України, тобто не застосував закон, який підлягає застосуванню, що відповідно до п. 4 ст. 409, ст. 413 КПК України, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції.

У змінах до апеляційної скарги прокурор просить вирок Барського районного суду Вінницької області від 28.08.2024 щодо ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 357 КК України скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимого кримінального процесуального закону. Ухвалити новий вирок та призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_8 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного вироком Вінницького апеляційного суду від 29.10.2024, у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 засуджений вироком Вінницького апеляційного суду від 29.10.2024 за ч. 1 ст.162 КК України на 1 рік обмеження волі. Кримінальне правопорушення, за яке його засуджено оскаржуваним вироком, вчинено ОСОБА_8 07.08.2024, тобто до ухвалення вироку Вінницького апеляційного суду від 29.10.2024.

Таким чином, обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 KK України, з урахуванням покарання призначеного вироком Вінницького апеляційного суду від 29.10.2024

Прокурор апеляційну скаргу, з урахуванням змін, підтримав, наполягав на її задоволенні з підстав та мотивів, викладених в ній.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив проводити судове засідання у його відсутність, оскільки він проходить військову службу, щодо покарання поклався на розсуд суду.

Захисник - адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений проти задоволення апеляційної скарги прокурора не заперечували.

Заслухавши доповідь головуючого судді апеляційного суду, думку учасників судового провадження, їх виступи в судових дебатах та з останнім словом обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_8 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши, зміст оскаржуваного вироку та матеріали провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги про помилкове незастосування місцевим судом положень ч.4 ст.70 КК України при призначенні обвинуваченому остаточного покарання є слушними.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 раніше судимий вироком вінницького апеляційного суду від 291.10.2024 за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

Кримінальне правопорушення, що інкримінується обвинуваченому, вчинено ним 30.07.2024, тобто до ухвалення вироку Вінницького апеляційного суду від 29.10.2024 року.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 засуджено за кримінальне правопорушення, яке він вчинив 30.07.2024, тобто до ухвалення попереднього вироку апеляційного суду від 29.10.2024, місцевий суд мав визначити остаточне покарання ОСОБА_8 відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень.

Барський районний суд Вінницької області, не застосував закон, який підлягає застосуванню ч. 4 ст. 70 КК України тобто має місце неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 409, п.1 ч.1 ст. 413 КПК України зазначене є підставою для скасування вироку суду першої інстанції та ухваленням нового вироку.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання за ч.3 ст. 357 КК України з застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, суд апеляційної інстанції вважає, що з урахуванням особи обвинуваченого, який має постійне місце проживання, неодружений, непрацевлаштований, обставин кримінального проступку, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно ст. 66 КК України щирого каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, вимоги апеляційної скарги прокурора щодо доцільності визначення строку покарання один рік шість місяців обмеження волі є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Проаналізувавши всі обставини, які мають значення для прийняття правильного рішення, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_8 ,суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доцільно при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі.

Вказане покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 , а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до вимог ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитись проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ч.15 ст.615 ст.ст.404, 405, 407, 409, 420 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , задовольнити.

Вирок Барського районного суду Вінницької області від 28.08.2024 відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 357 КК України покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_8 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного вироком Вінницького апеляційного суду від 29.10.2024 у виді одного року шести місяців обмеження волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з дати ухвалення оскаржуваного вироку - 28.08.2024 року .

В решті вирок Барського районного суду Вінницької області від 28.08.2024 відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Копію вироку негайно обвинуваченому ОСОБА_8 .

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 3-х (трьох) місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4