Справа № 127/3515/25
Провадження №11-сс/801/123/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000700 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниці, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України

за участю сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2025 року клопотання старшого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_8 задоволено.

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою діє протягом 59 (п`ятдесят дев`яти) днів з моменту затримання ОСОБА_6 , тобто до 12 години 00 хвилин 30 березня 2025 року (відповідно до протоколу затримання) в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 30 березня 2025 року.

Згідно клопотання слідчого ОСОБА_6 , призваний 11.04.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №218 від 31.07.2024 року, солдата ОСОБА_6 призначено на посаду сапера інженерно-саперного відділу інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти інженерно-саперного батальйону військової частини НОМЕР_1 , та зараховано до списків особового складу вказаної частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією проти України в Україні введено воєнний стан із 05:30 24.02.2022, строк дії якого продовжено по теперішній час.

Крім того, цього ж дня Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 у зв`язку з військовою агресією проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової й мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань на території України оголошено проведення загальної мобілізації.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ та організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитись питати дозволу у командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Статтею 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що розподіл часу у військовій частині протягом доби та протягом тижня здійснюється згідно з розпорядком дня, яким установлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання та побуту особового складу підрозділів, штабів.

Згідно до ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України сапер інженерно-саперного відділу інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти інженерно-саперного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

07.08.2024 у солдат ОСОБА_6 виник злочинний умисел тимчасово незаконно ухилитися від проходження військової служби.

Так, 07.08.2024 у солдат ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 04.12.2024, коли прибув до військової частини НОМЕР_2 , що за адресою: АДРЕСА_3 , чим фактично припинив вчинення ним кримінального правопорушення.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про учинене ним нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

Захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2025 року, постановити нову ухвалу про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного, застосувати запобіжнй захід у вигляді застави та визначити суму застави з урахуванням майнового та фінансового стану.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що слідчим перераховані загальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які належним чином не деталізовані та необгрунтовані.

Сторона захисту вважає, що до ОСОБА_6 можливо застосувати більш м`якший запобіжний захід, оскільки він має постійне місце проживання; раніше не судимий; має стійкі соціальні зв`язки з сім`єю: бабусею, дідусем.

Заявлене клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставним, необґрунтованим таким, що викладене формально, і не відповідає судовій практиці Європейського суду з прав людини.

Сторона захисту вважає, що обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу такого, що не пов`язаний із триманням під вартою, не перешкодить проведенню всебічного та об`єктивного досудового та судового розгляду кримінального провадження, а обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, полегшить і пришвидшить судовий розгляд, надасть змогу встановити реальну правову істину щодо наявності або відсутності підстав притягнення до кримінальної відповідальності підзахисного за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

За визначних вище підстав вважає, що ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відповідає вимогам закону, порушує права ОСОБА_6 підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_5 , яка просила визначити мінімальну заставу, прокурора ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Обґрунтованість підозри слідчим суддею перевірено належним чином.

Відповідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177, 178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та дійшов до вірного висновку, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував особу підозрюваного ОСОБА_6 ,який є військовослужбовцем Збройних сил України, розлучений, місця реєстрації не має, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, як на обставини, які є підставою для зміни запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції не приймає.

Відповідно до ч.8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України злочину, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Положеннями ст. 176 КПК України чітко визначено застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою , тому слідчим суддею прийнято законне та обгрунтоване рішення про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2,258-258-6,260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Перевіривши матеріали провадження, проаналізувавши обставини , які мають значення для прийняття правильного рішення, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для визначення застави відсутні.

Таким чином, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3