Справа № 397/989/24
н/п : 1-кп/397/85/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2025 с-ще Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу по кримінальному провадженню № 0000294 внесеному 22.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цвітне, Олександрівського району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні Олександрівського районного суду Кіровоградської області знаходиться кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 121 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , на 60 днів, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі. Крім того, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду, незаконний вплив на потерпілих та свідків, перебуваючи на волі може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 09.10.2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07.12.2024 включно.

Ухвалою суду від 27.11.2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25.01.2025 включно

Обвинувачений та його захисник заперечили проти клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку учасників провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

До таких ризиків ч.1 ст.177 КПК України відносить можливість обвинуваченого:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.176 КПК України до запобіжних заходів відноситься тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Відповідно до практики Європейського суду, - тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

На думку суду, ризики переховуватися від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжують існувати і на даний час. Суд уважає, що такі ризики є реальними. Обвинувачений на даному етапі має можливість їх реалізації за умови незастосування відповідного запобіжного заходу.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності» за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Зокрема, ризик переховування від суду залишається реальним з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , суворістю можливого покарання, пов`язаними із цим негативними для особи наслідками. Крім того обвинувачений ОСОБА_5 знаходився у розшуку та 02.07.2024 року останнього затримано на підставі ухвали слідчого судді.

З огляду на такі обставини та тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, суд оцінює наявність ризику можливості переховування від суду та перешкоджати кримінальному провадженню, як цілком вірогідний.

Також суд уважає існування ризику незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_5 на потерпілу, яка є матір`ю обвинуваченого. Також існує ризик впливу на свідків, які є сусідами та односільчанами останнього. Станом на день розгляду клопотання судовий розгляд не закінчений та знаходиться на стадії дослідження доказів. Стороною обвинувачення та стороною захисту заявлялись клопотання про повторний допит свідків та потерпілої. А отже за відсутності дієвого запобіжного заходу такий ризик є реальним.

Отже, і надалі існують ризики, що зумовлювали застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення було доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

З наведених вище підстав, суд вважає, що інші менш суворі запобіжні заходи (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука) не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, тому вказані обставини дають всі підстави вважати, що у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ані ж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам передбачених ч.1 ст.177 КПК України та не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків. А тому підстав для застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, ані ж тримання під вартою не має.

Суд також враховує що обвинувачений ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, офіційно не працює, постійних засобів на існування та законних джерел доходів немає. За таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

При цьому, враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, а саме те, що злочин у даному кримінальному провадженні було вчинено із застосуванням насильства, суд не визначає розмір застави відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 177-178,183, 327, 331, 372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 22 січня 2025 року до 22 березня 2025 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», для виконання.

Оголосити перерву в судовому засіданні до 05 лютого 2025 року на 15.00 год.

Ухвала набирає законної сили після проголошення та може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя:/підпис ОСОБА_1