Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року

м. Київ

справа № 336/6125/18

провадження № 51-5699 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2024 року та Запорізького апеляційного суду від 09 грудня 2024 року стосовно нього,

встановив:

як убачається із долученої засудженим до касаційної скарги ухвали, Шевченківський районний суд м. Запоріжжя ухвалою від 23 жовтня 2024 року залишив без розгляду клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Окрім того, з рішення розміщеного у Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що Шевченківський районний суд м. Запоріжжя ухвалою від 28 жовтня 2024 року повторно залишив без розгляду клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Суддя Запорізького апеляційного суду ухвалою від 09 грудня 2024 року апеляційну скаргу засудженого на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від

28 жовтня 2024 року повернув у зв`язку із пропуском строку апеляційного оскарження і відсутністю клопотання про поновлення такого строку.

Не погоджуючись із ухвалами судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу.

У касаційній скарзі засуджений висловлює вимогу про скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2024 року, проте вона не може бути предметом перегляду у суді касаційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

З наявних у розпорядженні Суду матеріалів убачається, що ухвала Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2024 року в апеляційному порядку не переглядалась, а тому вона не може бути предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Тобто засуджений подав касаційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в суді касаційної інстанції, а тому Суд уважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2024 року необхідно відмовити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Щодо викладених ОСОБА_4 у касаційній скарзі доводів про незаконність, на його думку, ухвали судді Запорізького апеляційного суду від 09 грудня 2024 року, то, перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на інші ухвали суду першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Частиною 3 статті 395 КПК України визначено, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Засуджений ОСОБА_4 перебуває під вартою, таким чином, строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції обчислюється з дня вручення засудженому копії судового рішення (п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України).

Так, 07 жовтня 2024 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про зарахування йому у строк покарання строку попереднього ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838- VIII від 26 листопада 2015 року). Шевченківський районний суд м. Запоріжжя ухвалою від 23 жовтня 2024 року клопотання засудженого залишив без розгляду. Копію вказаного рішення ОСОБА_4 отримав 01 листопада 2024 року, проте апеляційну скаргу подав 24 листопада 2024 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, питання про поновлення якого перед судом апеляційної інстанції не порушував.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Суддя Запорізького апеляційного суду, перевіривши апеляційну скаргу засудженого на відповідність вимогам ч. 3 ст. 399 КПК України, ухвалою від 09 грудня 2024 року повернув її на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України через подання апеляційної скарги після закінчення строку на апеляційне оскарження і відсутність клопотання про поновлення такого строку.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з таким висновком Запорізького апеляційного суду, вважає його достатньо вмотивованим, а ухвалу від 09 грудня 2024 року - такою, що повністю відповідає вимогам КПК України.

Натомість рішення суду апеляційної інстанції не позбавляє права засудженого на повторне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Крім того, ухвали судів першої та апеляційної інстанцій не створюють жодних перепон щодо повторного звернення ОСОБА_4 з відповідним клопотанням про зарахування йому у строк покарання строку попереднього ув`язнення до повноважного місцевого суду.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що обґрунтовані підстави для задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 відсутні, тому у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 09 грудня 2024 року також необхідно відмовити.

Керуючись п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

ухвалив:

відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2024 року та Запорізького апеляційного суду від

09 грудня 2024 року стосовно нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3