Дата документу 10.03.2025Справа № 645/292/19
Провадження № 1-кп/554/503/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2025 р. м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Маріуполь, українець, громадянин України, має середню освіту, не одружений, не працюючий, раніше судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,-

В СТАНОВИВ:

В провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження №0000254 від 05.02.2020 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 185 КК України по кримінальному провадженню №0000254 від 05.02.2020.

03.02.2020 р. о 14 год. 00 хв. ОСОБА_6 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де тимчасово проживав у потерпілого ОСОБА_7 .

Перебуваючи в квартирі за вищевказаною адресою, ОСОБА_6 побачив належний ОСОБА_7 мобільний телефон ТМ «Nomi i282», який ОСОБА_8 залишив без нагляду в зальній кімнаті квартири на комоді. В цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме, належного ОСОБА_7 мобільного телефону «Nomi i282».

Реалізуючи свій злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, розуміючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, скориставшись тим, що ОСОБА_7 у кімнаті не має та за його злочинними діями ніхто не спостерігає, взяв, тим самим таємно викрав належний ОСОБА_7 мобільний телефон ТМ «Nomi i282», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/462CE-20 від 27.02.2020 склала 367 гривень.

Заволодівши належним ОСОБА_7 мобільним телефоном ТМ «Nomi і282», ОСОБА_5 місце вчинення злочину покинув, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 367 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Суд, вислухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, приходить до наступних висновків.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме, 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, вчинене 03.02.2020 р. та заподіяно потерпілому матеріальну шкоду на суму 367 грн.

Станом на 2020 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн., тоді як вартість викраденого становить 367 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом?якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Зі змісту ч. 8 ст.284 КПК України слідує, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний,обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному прядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно абз. 5 ч. 7 ст. 284 КПК України, ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

З вимог ч.ч.1,3 ст.479-2 КПК України вбачається, що суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Ураховуючи, те, що вартість таємно викраденого майна 03.02.2020 р. заподіяно потерпілому матеріальну шкоду на суму 367 грн., тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2102 грн., то суд вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, а також, з урахуванням наданої згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження, роз`ясненню останньому наслідків закриття провадження, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора.

На підставі викладеного, керуючись п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Закрити кримінальне провадження №0000254 від 05.02.2020, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Копію ухвали разом з копією обвинувального акту та реєстром матеріалів досудового розслідування направити ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області для вирішення питання, пов?язаного із встановленням наявності чи відсутності підстав для притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за відповідною статтею Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Речові докази по справі, а саме, мобільний телефон «Nomi i282», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 повернути законному власнику.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати понесені при проведенні експертизи в загальному розмірі 1 413, 09 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1