УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/249/25

Провадження № 1-кс/486/111/2025

26 березня 2025 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 3 Вознесенського районного управління ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000447, внесеному 26.10.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с-ще. Вознесенське, Вознесенського району, Миколаївської області, Україна, громадянина України, з середньою базовою освітою, працездатного, який не працює та не навчається, неодруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, не є учасником бойових дій, інвалідності не має, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

У С Т А Н О В И В:

26.03.2025 року до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшло клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 3 Вознесенського районного управління ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст.307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , не маючи законних джерел прибутку, володіючи злочинними зв`язками із особами, які займаються незаконним виготовленням та обігом наркотичних засобів та особами, які здійснюють незаконний збут таких речовин, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету незаконного збагачення, обрав джерелом доходу діяльність, пов`язану із незаконним збутом на території Південноукраїнської територіальної громади, Вознесенського району, Миколаївської області наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадону.

Так, у невстановлені в ході досудового розслідування дату, час та спосіб, ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, незаконно придбав у невстановленої в ході досудового розслідування особи не менше як 1 (один) паперовий згорток із вмістом наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, який в подальшому почав незаконно зберігати при собі з метою збуту.

26.10.2024 року близько о 09:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в дворі багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , керуючись корисливим умислом, направленим на незаконний збут наркотичних засобів, незаконно, протиправно, за гроші в сумі 300 гривень збув ОСОБА_7 , анкетні дані якого змінено відповідно до положень Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, масою у складі речовини 0,0967 г в порошкоподібному стані, котрий в той же день ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області.

За таких обставин, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберігання з метою збуту та незаконному збуті наркотичних засобів.

Також, у невстановлені в ході досудового розслідування дату, час та спосіб, ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, незаконно та повторно придбав у невстановленої в ході досудового розслідування особи не менше як 1 (одну) таблетку в упакуванні із вмістом наркотичного засобу обіг якого обмежено метадон, яку в подальшому почав незаконно зберігати при собі з метою збуту.

У денний час доби, 21.01.2025 року в м.Південноукраїнськ, Миколаївської області співробітниками поліції відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, проведено контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичного засобу (метадон) у ОСОБА_5 , який, керуючись корисливим умислом, направленим на незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, незаконно, протиправно та повторно за гроші в сумі 500 гривень збув ОСОБА_7 , анкетні дані якого змінено відповідно до положень Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, масою у складі речовини 0,0247 г, котру в той же день ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області.

За таких обставин, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберігання з метою збуту та незаконному збуті наркотичного засобу, вчиненому повторно.

Окрім того, близько в березні 2025 року, не пізніше 06:35 год. 24.03.2025 року, ОСОБА_5 , діючи умисно та розуміючи протиправний характер своїх дій, не маючи передбаченого законом дозволу, в порушення вимог п.п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України №2471-XII від 17.06.1992 року «Про право власності на окремі види майна», згідно з якими зброя, боєприпаси та вибухові речовини й засоби вибуху віднесено до майна, яке не може перебувати у власності громадян, порушуючи норми Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576 (576-92-п), а також Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 року № 622, у невстановленому місці, час та спосіб, придбав корпус гранати типу РГД-5 з маркуванням «192-78 Т», з підривачем до ручних гранат типу УЗРГМ 2 з маркуванням «129-88», які почав зберігати за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 , до його вилучення працівниками поліції, чим вчинив усі дії, пов`язані із придбанням та зберіганням вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, 24.03.2025 року, у період часу з 06:35 год. по 11:28 год. працівниками відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, на підставі ухвали слідчого судді, проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , у ході якого в літній кухні у спальній кімнаті під диваном виявлено та вилучено корпус гранати типу РГД-5 з маркуванням «192-78 Т», з підривачем до ручних гранат типу УЗРГМ 2 з маркуванням «129-88», які ОСОБА_5 без передбаченого законом дозволу, зберігав в приміщенні вказаного будинку, до моменту їх вилучення працівниками поліції.

За таких обставин, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбанні та зберіганні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

24.03.2024 року о 11:22 годині в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_5 затримано.

24.03.2024 року о 17:50 годині в порядку ст. 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Виклад обставин, на підставі яких сторона обвинувачення дійшла висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та суду: доказами зазначеного ризику являється те, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, санкція, зокрема за ч. 2 ст. 307 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, а тому під тяжбою отримання покарання, останній крім переховування від органів досудового розслідування, у подальшому може переховуватись від суду, чим унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України; незаконно впливати на свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , доказами вказаного ризику є те, що в ході досудового розслідування встановлено та допитано зазначених свідків, які повідомили обставини, що мають значення для досудового розслідування, а тому під тяжбою можливого отримання покарання підозрюваний, у випадку не обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, матиме змогу здійснювати вплив на свідків з метою зміни їх показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують його як підозрюваного; можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення: доказами зазначеного ризику є те, що досудове розслідування триває, заплановано проведення ряду слідчих (розшукових) дій та встановлення всіх обставин вчиненого правопорушення, та підозрюваний з метою перешкодити кримінальному провадженню, може уникати проведенню слідчих дій за його участю тощо. Під час досудового розслідування ОСОБА_5 не пішов на співпрацю зі слідством, свою вину не визнав, джерело придбання наркотичних для подальшого їх продажу наркозалежним особам не вказав, свою протиправну діяльність здійснював систематично, сам вживає наркотичні засоби, а також не вказав джерело придбання вилученого у нього вибухового пристрою, тому може перешкодити кримінальному провадженню, у тому числі шляхом як неявки до слідчого/прокурора, так і неявки до суду, тим самим перешкоджаючи розгляду справи у розумні строки. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 не працевлаштований, офіційних законних доходів не має, систематично вживає наркотичні засоби, тому є особою з нестабільною поведінкою.

На підставі викладеного, слідчий просить клопотання задовольнити, застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, просив його задовольнити.

Слідчий підтримав клопотання та просив про його задоволення.

Підозрюваний ОСОБА_10 у судовому засіданні просив застосувати до нього домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 ОСОБА_6 у судовому засіданні просила застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту. Зауважила, що ОСОБА_5 не перешкоджав слідству та проживає разом з мамою та малолітньою донькою.

Вивчивши клопотання з долученими до нього матеріалами, вислухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

Під час розгляду клопотання встановлено, що слідчим відділенням поліції № 3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому 26.10.2024 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000447, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України відносно ОСОБА_5 .

Згідно з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.03.2025 року, ОСОБА_5 затримано о 11:22 год. 24.03.2025 року.

ОСОБА_5 оголошено підозру 24.03.2025 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

З матеріалів досудового розслідування вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 1 ст.307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, а саме переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, за яке найтяжче з них передбачено позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши думку прокурора, слідчого та підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника, слідчий суддя приходить до висновку, що не зважаючи на те, що тримання під вартою є найбільш суворим із передбачених КПК України запобіжних заходів, саме такий вид запобіжного заходу забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. При цьому, жодних правових підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі у вигляді домашнього арешту, у судовому засіданні не встановлено.

Слідчий суддя обґрунтовує це тим, що в судовому засіданні встановлено про те, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, неодружений, інвалідності не має, а тому, на переконання слідчого судді, застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не забезпечить в повної мірі виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах: від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу в розрахунку на місяць складає 3028 грн.

Зважаючи на тяжкість кримінальних правопорушень та дані про особу підозрюваного, суд вважає, що заставу останньому слід визначити у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становитиме 90840 грн.

Керуючись ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 206 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 3 Вознесенського районного управління ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000447, внесеному 26.10.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с-ще. Вознесенське, Вознесенського району, Миколаївської області, Україна, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, врахувавши строк затримання, тобто з 24.03.2025 року до 22.05.2025 року включно.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до Южноукраїнського міського суду Миколаївській області за першою вимогою;

- не відлучатися з м. Південноукраїнська Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Визначити місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора або суду без поважних причин чи не повідомив про причини свої неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали вручити слідчому, прокурору, підозрюваному, його захиснику, надіслати начальнику Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1