Номер провадження: 11-сс/813/600/25
Справа № 495/1290/25 1-кс/495/416/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, матеріали кримінального провадження №0000287 від 27.02.2025 року за апеляційною скаргою прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 лютого 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нові Трояни Болградського району Одеської області, громадянина України, неповнолітнього, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187КК України,

встановив:

Слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000287 від 27.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

27 лютого 2025 року ОСОБА_9 затриманий в порядку ст.615 КПК України та того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

28 лютого 2025 року старший слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, а також існуванням ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Оскарженою ухвалою судді слідчого відмовлено в задоволенні клопотання слідчого та до підозрюваного застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , до 27 квітня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Обґрунтовуючи рішення про відмову в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувавши запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя послався на врахування неповнолітнього віку підозрюваного (14 років) та на наявність у нього міцних соціальних зв`язків.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Прокурор стверджує, що застосований слідчим суддею запобіжний захід у виді домашнього арешту, є не достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного. Також прокурор посилається на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини та вважає, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе запобігти ризикам: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування; впливу на свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; думку підозрюваного, його захисника та законного представника підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні/продовженні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст.177 КПК, підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст.177, 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування/продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

За результатами розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя не погодився з доводами клопотання про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та відмовив у задоволенні клопотання слідчого, застосувавши запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

У відповідності до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_9 оголошено про підозру та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані слідчим до клопотання докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої підозри.

Водночас колегія суддів вважає, що на теперішній час відсутня нагальна потреба для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи особу ОСОБА_11 , його неповнолітній вік (14 років) та відсутність фактів порушення ним умов домашнього арешту з дня винесення оскарженої ухвали.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурором не надано доказів, які вказують, що застосований оскарженою ухвалою до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, не забезпечує належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки з моменту застосування такого запобіжного заходу, тобто на протязі майже двох місяців, підозрюваний не порушував умови перебування під домашнім арештом.

Крім того, оцінюючи доводи прокурора про недостатність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, колегія суддів враховує пояснення самого прокурора про те, що протягом дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, правоохоронні органи лише один раз перевірили його перебування за місцем проживання та підозрюваний був вдома.

Зазначені обставини, на думку колегії суддів, можуть свідчити про втрату інтересу в органу досудового розслідування та прокурора стосовно питання щодо виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та наявності потреби, шляхом здійснення контроля за підозрюваним, нівелювати ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, на існуванні якого наполягає прокурор.

Колегія суддів також враховує той факт, що строк дії застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту спливає 27.04.2025 року і на теперішній час сторона обвинувачення подала до слідчого судді клопотання про продовження застосування вказаного запобіжного заходу.

Слідчим суддею обґрунтовано враховано те, що ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, а саме те, що у підозрюваного є батьки (проживає з матір`ю, а батько проходить військову службу в ЗСУ) та бабуся, тобто останній знаходиться під наглядом законних представників. Також підозрюваний є учнем 8 класу школи, має позитивні характеристики за місцем навчання, співпрацює зі слідством.

Колегія суддів також враховує, що підозрюваний з`явився до приміщення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для участі в судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції, що спростовує доводи прокурора про існування ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Відповідно до приписів ч.3 ст.407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст.181, 376, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 лютого 2025 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, в кримінальному провадженні №0000287 від 27.02.2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4