ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судуматеріали кримінального провадження № 0000155 від 19.11.2024 року

за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, заміжньої, на утриманні має двох неповнолітніх дітей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

21 листопада 2024 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшли матеріали кримінального провадження № 0000155 від 19.11.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України з угодою про визнання винуватості.

Ухвалою Рівненського міського суду від 22.11.2024 року призначено підготовче судове засідання.

Згідно з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому дія якого на даний час продовжена шляхом прийняття Верховною Радою України відповідних нормативно-правових актів.

ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, в період дії на території України особливого періоду, не пізніше 21.02.2024, перебуваючи у точно невстановленому місці, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, а саме діяльності військовослужбовців РТЦК та СП, яку останні здійснювали на виконання вимог абзацу 11 п. 9 постанови КМУ № 154 від 23.02.2022 «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» та п. 79 абзац 4 постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 «Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» створила чат у месенджері «Viber» «Поліція Березнівський Район», де остання була зазначена як власниця та підписана «ІНФОРМАЦІЯ_2 за номером оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_3. Так, дана спільнота адмініструвалася ОСОБА_5 , та була створена з метою поширення повідомлень про місця розташування, переміщення військовослужбовців РТЦК та СП з метою перешкоджання у їхній законній діяльності, яка була спрямована на проведення мобілізаційних заходів у період воєнного стану на території України.

Крім цього, ОСОБА_5 , діючи на виконання вищевказаного злочинного умислу, у період з 21.02.2024 по 02.09.2024, а саме 21.02.2024, 24.02.2024, 28.02.2024, 09.03.2024, 22.03.2024, 01.04.2024, 02.04.2024, 03.04.2024, 13.04.2024, 20.04.2024, 23.04.2024, 01.05.2024, 06.05.2024, 15.05.2024, 16.05.2024, 03.06.2024, 04.06.2024, 07.06.2024, 25.06.2024, 24.07.2024, 29.07.2024, 31.07.2024, 14.08.2024, 21.08.2024, 02.09.2024 перебуваючи у точно невстановленому на даний час місці, з використанням власного акаунта у месенджері «Viber» за № НОМЕР_3, діючиз метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, а саме діяльності військовослужбовців РТЦК та СП, безпосередньо та систематично здійснювала публікації у чаті месенджеру «Viber» «Поліція Березнівський Район» щодо місць здійснення мобілізаційних заходів військовослужбовцями РТЦК та СП на території Соснівської селищної громади Рівненського району та Березнівської міської громади Рівненського району, внаслідок чого відповідні мобілізаційні заходи у вказані дні в період з 21.02.2024 до 02.09.2024 не були виконані у повному обсязі.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Під час досудового розслідування між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні

№ 0000155 від 19.11.2024 та обвинуваченою ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_7 , 20.11.2024 року укладена угода про визнання винуватості.

За умовами вказаної угоди обвинувачена ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України, не заперечує обставин вчинення інкримінованого їй злочину.

Сторонами узгоджено, що відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття. Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 - відсутні.

Сторонами угоди погоджена кваліфікація інкримінованого обвинуваченій

ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Сторонами узгоджено міру покарання за ч.1 ст. 114-1 КК України - у виді 5 років позбавлення волі.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченої, її відношення до скоєного, обставин, які пом`якшують покарання, сторони погоджуються на звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених статтею 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про визнання винуватості, що передбачені статтею 476 КПК України.

Прокурор 02.01.2025 року подав до суду письмову заяву, в якій повідомив, що згідно з Єдиним реєстром адвокатів України, захиснику обвинуваченої ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_7 зупинено право на зайняття адвокатською діяльністю.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вказав, що зміна захисника обвинуваченої, який ознайомлений з угодою, не перешкоджає її укладенню. Зазначив, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачена ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України, погодилася на призначення їй узгодженого покарання та просила затвердити укладену з прокурором угоду.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просив укладену з прокурором угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання для обвинуваченої ОСОБА_5 та інші передбачені угодою заходи.

Розглядаючи питання про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості, суд дійшов таких висновків.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 114-1 КК України як перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

В силу положення ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене

ч. 1 ст. 114-1 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає положенням статей 50, 65 КК України.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. У разі недосягнення згоди щодо укладення угоди факт її ініціювання і твердження, що були зроблені з метою її досягнення, не можуть розглядатися як відмова від обвинувачення або як визнання своєї винуватості (ч.ч. 5,6 ст. 469 КПК України).

Відповідно до вимог пункту 1 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Суд відповідно до вимог частини другої статті 473 КПК України роз`яснив обвинуваченій наслідки укладення та затвердження цієї угоди про визнання винуватості, якими є для прокурора та обвинуваченої обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для обвинуваченої наслідком укладення та затвердження цієї угоди є також її відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Обвинуваченій роз`яснено обмеження щодо оскарження вироку суду першої інстанції, ухваленого на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченою про визнання винуватості, визначені статтею 394 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 474 КПК України перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд з`ясував у обвинуваченої, чи цілком розуміє:

1) що вона має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

Так, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст. 114-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України з визначенням іспитового строку терміном 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором, обвинуваченою та її захисником.

Вказане покарання відповідає принципу індивідуалізації покарання та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченої і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Керуючись ч.3 п.1 ст. 314, ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості від 20 листопада 2024 року у кримінальному провадженні № 0000155 від 31.10.2024, укладену між прокурором - начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_7 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75 КК України обвинувачену ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Виконання покарання в частині виконання обов`язків, покладених на засуджену на підставі ст. 76 КК України, покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженої.

Початок строку виконання обов`язків, покладених на засуджену відповідно до ст. 76 КК України, обчислювати з дня постановки засудженої на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт, накладений ухвалою суду від 08.11.2024 року на мобільний телефон Redmi IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім-картками № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_5 та переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Управління СБ України в Рівненській області.

Відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та вилучити у власність держави мобільний телефон Redmi

IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім-картками № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити засудженій, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1