Провадження 1-в/522/19/25
УХВАЛА

13.01.2025 м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженої ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність із законом та звільнення від призначеного судом покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце проживання: АДРЕСА_1 , засудженої вироком Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк на 5 років 1 місяць.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 про приведення вироку Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2023 у справі №947/20536/22, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць у відповідність до вимог закону та звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Захисник ОСОБА_5 у встановленому порядку повідомлений про дату час і місце розгляду у судове засідання призначене 13.01.2025 не з`явився, про причини неявки - не повідомив, клопотань про відкладення розгляду до суду - не надходило.

Представник Управління забезпечення діяльності у південному регіоні Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, яке у встановленому порядку, повідомлялось про дату, час і місце судового засідання, на розгляд не з`явився, клопотань про відкладення розгляду до суду - не надходило.

За відсутності заперечень інших учасників судового провадження, з урахуванням положень абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, справу розглянуто за відсутності захисника та представника органу виконання покарань.

У судовому засіданні засуджена ОСОБА_4 підтримала клопотання захисника з підстав викладених у ньому та просила його задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали, суд встановив наступне.

Згідно п. 13 ч. 1 ст.537КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 74 КК України встановлено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2023, залишеним без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.04.2024, ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком

Верховна Рада України 18.07.2024 прийняла Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна», який набув чинності 09.08.2024.

У відповідності до вказаного закону ст. 51 КУпАП викладено в такій редакції: «Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, - тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб».

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною статті 185 КК України настає під час вчинення крадіжки у тому разі, якщо зазначене діяння не є дрібним.

Отже, діяння, яке на час його вчинення становило кримінальне правопорушення за статтею 185 КК України, але в якому вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караним, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ч. 4 ст. 185 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК).

За ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Так, на переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян - грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX ПК, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 ст. 169 ПК передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Згідно з встановленими у вироку Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2023 обставинами, діяння ОСОБА_4 мали місце: 25.08.2022, сума завданої шкоди становила 421,88 грн. та 29.08.2022, де вартість викраденого майна становила 536,85 грн.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2022 року становив - 2481 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян 1240,50 грн., а 2 неоподаткованих мінімумів (ч. 2 ст.51 КУпАП) - 2481 грн.

Отже, після внесення зазначених змін у законодавство таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена у 2022 році, якщо вартість такого майна не перевищує 2481 грн., вважається адміністративним правопорушенням.

З урахуванням положень ст. 5 КК України, а також тієї обставини, що вартість майна на час вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, за які її засуджено вироком Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2023, не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, остання вчинила діяння, за які передбачено відповідальність за ст. 51 КУпАП.

Таким чином, у зв`язку зі змінами у законодавстві, діяння, за які ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України, зважаючи на розмір збитків, втратило кримінальну протиправність.

З урахуванням зазначених обставини, клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, остання підлягає звільненню від призначеного судом покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.74 КК України, ст. ст. 371, 372, 376, п. 13 ч.1 ст.537, 539 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити частково, звільнити ОСОБА_4 від покарання призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2023, яким її засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України - у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

ОСОБА_4 вважати засудженою вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 01.08.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя ОСОБА_1