Справа № 299/5064/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03.12.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, яку подав перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Виноградівського районного суду від 27 жовтня 2021 року у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Вироком Виноградівського районного суду від 27 жовтня 2021 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі п?ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вироком ухвалено речові докази : мобільний телефон марки «Vivo YUS2/32 GB», чорного кольору, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити йому як законному власнику.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

Суд визнав доведеним, що 28 вересня 2021 року, приблизно о 15 год 30 хв, ОСОБА_6 , знаходячись у спальній кімнаті будинку АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_7 , діючи умисно, впевнившись у тому, що її дії непомітні для потерпілого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з особистих корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, таємно викрала мобільний телефон марки «Vivo YUS2/32 GB», чорного кольору, вартість якого, згідно з висновком експерта, становить 2150 грн, чим спричинила потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Цими діями, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 , вказує на те, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Стверджує, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції не застосував норму, передбачену ч. 1 ст. 185 КК України, у тій редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення. Так, апелянт звертає увагу на те, що згідно зі ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом?якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, а закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії у часі. Законом України від 22.11.2018 №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», що набрав законної сили 01.07.2020 року, внесено зміни до ч. 1 ст. 185 КК України, відповідно до яких слова «караються штрафом від п?ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян» змінено словами «караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян», тобто в цій частині посилено відповідальність за вчинення кримінального проступку. Одночасно, новими змінами виключено покарання у виді позбавлення волі. Апелянт зазначає, що ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України 28.09.2021, і до неї повинна бути застосована чинна редакція Закону від 01.07.2020. Просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким обвинуваченій ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України (у редакції від 01.07.2020) у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень).

До початку судового розгляду перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 подав зміни до апеляційної скарги. Зазначає, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-1Х, яким ст. 51 КУПАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року (розмір, якої дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року. Вказує, що прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.07.2021 становив 2295 грн, тоді як вартість викраденого обвинуваченою майна становить 2150 грн, що станом на день розгляду кримінального провадження судом може бути лише підставою адміністративної відповідальності. Просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку із втратою чинності закону.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що змінена апеляційна скарга першого заступника керівника Закарпатської обласної рокуратури ОСОБА_5 , підлягає задоволенню.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності учасників кримінального провадження, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. З матеріалів провадження слідує, що: відомостей про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду кримінального провадження на інший термін від учасників не надходило; апеляційний розгляд кримінального провадження неодноразово відкладався і кримінальне провадження уже тривалий час перебуває у провадженні апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Доводи апеляційної скарги свідчать про те, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у таємному викраденні майна, а тому судом апеляційної інстанції, з огляду на положення ст. 404 КПК України, не перевіряється і визнається таким, що відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на вимогах кримінального та кримінального процесуального законів, а також наявних у матеріалах справи доказах.

Апеляційний суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно.

Постановлене у справі судове рішення оскаржується прокурором у кримінальному провадженні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Водночас слід зазначити, що Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна», який набув чинності 09 серпня 2024 року.

У відповідності до вказаного закону ст. 51 КУпАП викладено в такій редакції: «Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від п?ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п?яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п?яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п?ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, - тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п?ятнадцять діб».

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК).

За частиною 2 ст. 4 КК кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом?якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Внесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки покращує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян - грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу і розділу ХХ ПК, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Згідно з сформульованим обвинуваченням ОСОБА_6 засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна у вересні 2021 року, вартість якого становить 2150 грн.

Для кваліфікації правопорушення як адміністративного чи кримінального, необхідно виходити з того, що прожитковий мінімум станом на 1 травня 2021 році становив 2295 гривні, у зв?язку з чим нижня межа кримінальної караності крадіжки, вчиненої у 2021 році, настає, якщо вартість предмета становить 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тобто 2295 гривні.

З урахуванням положень ст. 5 КК, а також тієї обставини, що вартість викраденого майна на час вчинення кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ОСОБА_6 вчинила дрібну крадіжку, за що передбачено відповідальність ст. 51 КУпАП.

Відповідно до п. 1-2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цієї підставою.

Як встановлено матеріалами провадження, ОСОБА_6 свою вину визнала.

Заперечень з приводу закриття провадження судом у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння від ОСОБА_6 суду не надано.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що змінена апеляційна скарга заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 підлягає задоволенню, вирок Виноградівського районного суду від 27 жовтня 2021 року - скасуванню, а кримінальне провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України - закриттю, на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

Керуючись статтями 284, 404, 405, 407, 419 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Змінену апеляційну скаргу, яку подав перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити.

Вирок Виноградівського районного суду від 27 жовтня 2021 року стосовно ОСОБА_6 , - скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України, на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, - закрити, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: