ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 646/ 4255 /23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/ 864 /25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.5 ст.111-1КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.12.2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Куп`янська, громадянку України, з вищою освітою, заміжню, яка не працює, судимості не має, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України та призначено їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування строком на 10 років, без конфіскації майна.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_7 вирішено залишити у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з 08.04.2024 року, зарахувавши час попереднього ув`язнення з 20.06.2023 р. по 27.03.2024 року.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат відповідно до ст.126 КПК України, а також щодо речових доказів та арешту майна, відповідно до положень ст.ст.100,174 КПК України.

Згідно вказаного вироку, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що під час воєнного стану, введеного 24.02.2022 указом Президента України № 64/2022, у зв`язку із військовою агресією рф проти України, на всій території України, дію якого неодноразово продовжено і який діє по теперішній час, у громадянки України ОСОБА_7 виник кримінальний протиправний умисел, направлений на колабораційну діяльність з країною - агресором рф на добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території. З цією метою ОСОБА_7 з 24.02.2022 року по 27 червня 2022 року, перебуваючи на території Куп`янського району Харківської області, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій раніше виниклий кримінальний протиправний умисел, добровільно надала згоду представникам збройних сил РФ та ВЦА Харківської області на призначення на посаду, пов`язану з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області, а саме на посаду: «Начальника управления финансов Воєнно- гражданской администрации Купянского района Харьковской области» при окупаційній адміністрації держави-агресора, створеної на тимчасово окупованій території.

Так, 27 червня 2022 року ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: проспект Конституції, буд. 3, м. Куп`янськ, Харківської області добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області. Наказом так званого «и.о. главы временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области» ОСОБА_7 була призначена на посаду «и.о. начальника управления финансов Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области» та в якості активного учасника працювала на посаді, яка пов`язана з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій у окупаційній адміністрації держави-агресора, створеній на тимчасово окупованій території. В подальшому ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел та перебуваючи за адресою: проспект Конституції, буд. 3, м. Куп`янськ, Харківської області в невстановлений період досудовим розслідуванням час, але не пізніше 08 серпня 2022 року добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області, а саме посаду «заместителя начальника управления финансов - начальника отдела финансового обеспечения и исполнения бюджета Военно-гражданской администрации Купянского района Харьковской области». Згідно посадових інструкцій на ОСОБА_7 як на керівника управління фінансів військово-цивільної адміністрації Куп`янського району Харківської області покладалось виконання функціональних повноважень та обов`язків щодо: здійснення керівництва управлінням, його трудовим колективом, організаційною діяльністю окремих працівників управління, сприяння органам ВДА у вирішенні питань соціально-економічного розвитку території, участі зі складання та використання бюджету за витрачанням коштів, приймання; планування роботи управління та забезпечення виконання перспективних і поточних планів роботи; участі в нарадах, які проводить керівництво ВЦА.

Вказані дії обвинуваченої ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч.5 ст.111-1 КК України, як дії, які виразилися у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з тим рішення суду, захисник обвинуваченої ОСОБА_7 , - адвокат ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати повністю оскаржуваний вирок та ухвалити новий виправдовуваний вирок, яким ОСОБА_7 визнати невинуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на неповноту судового розгляду та неправильну оцінку доказам по справі, а також невідповідність висновків фактичним обставинам справи і допущене судом порушення вимог кримінального процесуального закону.

Як зазначає захисник, під час розгляду справи, в повній мірі знайшли своє підтвердження факти та докази невинуватості ОСОБА_7 , а саме те, що з початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, ОСОБА_7 разом з сім`єю опинилася в окупації, залишившись в м. Куп`янськ, який був окупований 27.02.2022 року. Залишити окуповану територію ОСОБА_7 не мала можливості, бо не могла залишити сина та чоловіка, а також хворих батьків, евакуюватися можна було лише через Печенізький район, де не пропускали осіб чоловічої статі, а також необхідно було декілька кілометрів йти пішки, а це батькам було не під силу. Деякий час ОСОБА_7 знаходилася дома разом з сім`єю, на роботу вона не виходила, в телефонному режимі спілкувалася с керівництвом в м. Харкові, які повідомляли, що міста Куп`янська на карті України вже не існує. В цей же час, її син ОСОБА_9 , разом з активістами, на чолі депутата міськради ОСОБА_10 , займався активним супротивом російськім загарбникам, приймав участь партизанському русі. В квітні 2022 року до ОСОБА_7 навідалися особи військовій формі рф, які били та катували и сина прямо вдома в присутності матері, бабусі та дідуся та, знаючи, що ОСОБА_7 провідним спеціалістом-бухгалтером, пред`явили їй вимогу виходити на роботу до приміщення Куп`янської міської ради, та попередили, що у разі її відмови, ОСОБА_7 та її чоловік і син будуть підвергнуті катуванню в так званому «підвалі». Після уходу катівників, через деякий час ОСОБА_7 спромоглась зв`язатися каналами зв`язку зі своєю керівницею управління містобудування архітектури земельних відносин Куп`янської міської ради - ОСОБА_11 , яка повідомила останній, що виходу в неї нема, бо всім відомі методи роботи окупантів і наслідки відмови для ОСОБА_7 та її сім`ї будуть вкрай негативними. ОСОБА_11 порадила ОСОБА_7 не проявляти ніякої ініціативи в роботі, щоб окупанти втратили до неї інтерес. Також ОСОБА_11 запропонувала ОСОБА_7 приходити д Куп`янської міської ради - спостерігати що там відбувається, хто там знаходиться та подальшому передавати їй інформацію про дії окупантів та колаборантів. Достовірно знаючи про факти катування мешканців Куп`янського району, реально сприймаючи погрози з боку окупантів, побоюючись за своє життя га здоров`я, а також життя здоров`я рідних, виконуючи вказівки та рекомендації своєї керівниці, ОСОБА_7 вимушена була прибувати до приміщення Куп`янської міської ради, де знаходилися представники окупаційної влади.

При цьому, як зазначає захисник, ОСОБА_7 ніяких організаційно-розпорядчих, адміністративно-господарських, управлінських чи інших функцій керівника - не виконувала. Разом з іншими спеціалістами вона як фахівець - займалась заповненням таблиць. На оперативних нарадах вона участі не приймала, вказівки іншим працівникам не надавала, згоди на її призначення не надавала. За період знаходження в приміщені Куп`янської міської ради, неодноразово представниками окупаційної влади та особами з числа колаборантів, висловлювались погрози застосування насильства та катування у разі невиконання їх вказівок. Не дивлячись на це, ОСОБА_12 намагалась проявляти пасивну поведінку щодо виконання вказівок окупантів, не надавала згоду на призначення її на керівні посади. Декілька разів намагалася звільнитися. Останні рази представники окупаційної влади, як одну з умов для звільнення, заставили ОСОБА_7 підписати декілька документів «заднім числом».

Тому, на переконання захисника, поведінка ОСОБА_7 щодо відвідування установи окупаційної влади не була добровільною, зазначені дії вона здійснювала через реальну загрозу її та родичів життю та здоров`ю. Агресію рф ОСОБА_7 ніколи не виправдовувала, навпаки - не дивлячись ні на що, - висловлювала надію на деокупацію території. Після вдалого контрнаступу ЗСУ та звільнення території Куп`янської громади - ОСОБА_7 залишалася в м. Куп`янськ, де зайнялась волонтерською діяльністю - допомагала ЗСУ та мешканцям району.

Вище перелічені обставини, на думку захисника, беззаперечно були підтверджені показами свідків та іншими доказами по справі, однак, суд першої інстанції, на переконання захисника, надав невірну оцінку показам свідків та доказам по справі, та як наслідок, виніс неправомірний та необґрунтований вирок.

Як зазначає захисник, допитані судом свідки обвинувачення: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , були доставлені до суду під супроводом оперативних працівників СБУ, вони є особами, яким були пред`явлені підозри за вчинення злочинів, пов`язаних з колабораційною діяльністю, а тому, на думку захисника, об`єктивність та достовірність їх показів, викликає дуже великий сумнів. Як зазначає захисник, вказані свідки надали покази, в яких зазначили, що дійсно бачили ОСОБА_7 в приміщені, де знаходилася окупаційна влада, однак, чи виконувала ОСОБА_7 , функції керівника, та саме які конкретно функції ОСОБА_7 здійснювала, - зазначені свідки достовірно вказати не змогли, а зазначили, що була разом з іншими спеціалістами, фактів виправдування ОСОБА_7 агресії рф, зазначені свідки не зазначили. При цьому, як зазначає захисник, свідки підтвердили факти чисельних погроз з боку представників окупаційної влади щодо ОСОБА_7 та інших спеціалістів, та примушування останніх до виконання їх вказівок.

Також, захисник посилається на показання свідків сторони захисту.

Як зазначає захисник, допитана свідок ОСОБА_16 показала що знайома з обвинуваченою ОСОБА_7 з 2018 р. остання має хворих батьків. Під час окупації м. Куп`янська, Харківської області не мала можливості спілкуватись з ОСОБА_7 , оскільки виїхала за межі міста, а ОСОБА_7 залишилась доглядати батьків. ОСОБА_7 вона характеризує з позитивного боку, із суто проукраїнськими поглядами. ОСОБА_16 зазначала про те, що від мешканців та знайомих їй відомо про факт побиття сина ОСОБА_17 , примушування останньої представниками окупаційної влади під загрозою насильства та позбавлення волі, виходити на роботу.

Допитана свідок ОСОБА_11 показала, що знайома з обвинуваченою ОСОБА_7 з 2016 р., яка має батьків, що перенесли інсульт. ОСОБА_7 працювала у неї бухгалтером, характеризується позитивно, з суто проукраїнською позицією. Під час окупації м, Куп`янська, Харківської області вона постійно була на зв`язку, бо не могла залишити батьків, а також чоловіка та сина, яких не випускали з окупованої території. Свідку відомо про факт психологічного впливу на ОСОБА_7 , яку примушували працювати на окупаційну владу, а в іншому випадку, погрожували катуванням та позбавленням волі у в`язниці. ОСОБА_7 питала пораду у ОСОБА_11 . Достовірно знаючи від знайомих про реальні наслідки відмови співпрацювати з окупантами, щодо катування ув`язнення, ОСОБА_11 порадила ОСОБА_7 приходити до окупаційної влади але не проявляти ініціативу та робити все, щоб загарбники втратили до неї інтерес, як до спеціаліста. При цьому, свідок просила ОСОБА_18 повідомляти дані про осіб, знаходяться в окупаційній адміністрації, та хід подій, що там відбувалися, що ОСОБА_7 і робила. У обвинуваченої ОСОБА_7 відсутня добровільність її праці на окупаційну владу, вона ніколи не виправдовувала агресію, чекала на визволення території військовими ЗСУ. Після звільнення території, ОСОБА_7 , залишилася в м. Куп`янськ, займалася волонтерською діяльністю, допомагаючи ЗСУ та населенню.

Допитана свідок ОСОБА_19 показала, що є рідною сестрою обвинуваченої ОСОБА_7 , якій погрожували відправити батьків до підвалу у разі незгоди на співпрацю, побили сина ОСОБА_20 , який брав участь в мітингах за Україну. Побиття сина також мало на меті примушування ОСОБА_7 виходити на роботу в окупаційну владу, мали місце погрози подальшого катування та ув`язнення обвинуваченої разом з сім`єю, у разі відмови працювати. ОСОБА_7 має суто проукраїнську позицію, увесь час чекала на визволення території від загарбників, ніколи не виправдовувала російську агресію. Після визволення території від окупантів ОСОБА_7 активно зайнялася волонтерською діяльністю допомагаючи ЗСУ та населенню.

Допитаний свідок ОСОБА_21 показав, що під час окупації м. Куп`янськ та району, він разом матір`ю ОСОБА_7 , батьком, бабусею та дідусем залишилися на окупованій території, через стан здоров`я бабусі та дідуся, а також через жорстку фільтрацію чоловіків - не було можливості дістатися до підконтрольної території України. Він та мати мають суто проукраїнську позицію, ОСОБА_21 служив в лавах ЗСУ. Під час окупації свідок разом з іншими активістами чинив опір окупанта, виходили на проукраїнські мітинги. За його діяльність, а також з метою психологічного впливу на ОСОБА_7 , його побили окупанти в присутності матері, бабусі та дідуся, погрожували катуванням та в`язницею, вимагали, щоб ОСОБА_7 виходила на роботу, бо в іншому випадку, висловили реальну погрозу відвести в та званий "підвал", маючи на увазі в`язницю. ОСОБА_7 вимушена була йти дот окупаційної адміністрації, але її дії не були добровільними, вона реально побоювалась погроз застосування насильства до членів сім`ї. Після деокупації території свідок разом з ОСОБА_7 , залишилися в м. Куп`янськ, де займалися волонтерською діяльністю, допомагаючи ЗСУ та населенню.

Допитаний свідок ОСОБА_22 показав, що його дружину ОСОБА_7 примушували працювати на ворога. Коли наприкінці березня 2022 року сина ОСОБА_20 побили за місцем проживання озброєнні люди за зіпсування російської техніки, ОСОБА_7 повідомили, що будуть неприємності як у неї, так і у сина, у разі незгоди на співпрацю, але вона зі злобою відносилась до окупантів. Під неприємності малось на увазі катування та ув`язнення ОСОБА_23 та членів родини. Після деокупації м. Куп`янська, ОСОБА_7 займалась волонтерством.

Допитана свідок ОСОБА_24 показала, що їй відомо про чисельні факти застосування насильства до сина ОСОБА_7 та до неї самої. ОСОБА_7 повідомляла їй, що окупанти під загрозою насильства вимагали, щоб ОСОБА_7 виходила на роботу. Свідок особисто наприкінці березня надавала медичну допомогу сину ОСОБА_7 - ОСОБА_20 після його побиття окупантами, він не міг підвестись з ліжка. Тому, вона вимушена була співпрацювати з ними. ОСОБА_7 була дуже пригнічена, зривалась на плач. Співпрацювати з окупаційною владою обвинувачена ОСОБА_7 не бажала Після звільнення м. Куп`янська, ОСОБА_7 залишилася н місті, зайнялась волонтерською діяльністю, характеризується позитивно.

Допитана свідок ОСОБА_25 пояснила, що ОСОБА_7 має суто проукраїнські погляди. Під час окупації ОСОБА_7 залишилась на окупованій території, бо не могла залишити батьків-інвалідів, а також сина і батька. Сина ОСОБА_7 , побили окупанти, вимагали щоб ОСОБА_7 виходила на роботу, бо в іншому разі, погрожували катуванням та ув`язненням обвинуваченої та її сім`ї. ОСОБА_7 вимушена була співпрацювати з окупантами, але вона це робила не добровільно, ніколи не виправдовувала російську агресію. Після деокупації території ОСОБА_7 залишилася в м. Куп`янськ, де займалась волонтерською діяльністю.

Допитана свідок ОСОБА_26 показала, що липні 2022 року вона приходила до міськвиконкому на місце роботи ОСОБА_7 , яка повідомила про побиття свого сина, та склалась складна ситуація через яку вона вимушена працювати, бо мали місце погрози насильства, катування. ОСОБА_26 також повідомила, що була присутня, коли до працівників, в тому числі до ОСОБА_7 , в приміщенні міськвиконкому, з боку окупантів висловлювались погрози насильством, у разі невиконання вказівок та незгоди співпрацювати. ОСОБА_7 була в пригніченому стані, не виправдовувала агресорів.

Допитана свідок ОСОБА_27 показала, що їй відомо про факти побиття сина ОСОБА_7 , а також їй відомі факти примушування ОСОБА_7 до співпраці з російськими окупантами. ОСОБА_7 мала проукраїнські настрої, та їй було важко прийняти рішення ходити до Куп`янської міськради, задля збереження життя. Після роботи ОСОБА_7 приїжджала заплакана, висловлювала надію на звільнення міста від окупантів. Після звільнення міста, ОСОБА_7 зайнялась волонтерською діяльністю.

Як на тому наголошує захисник, докази, які покладені судом в основу обвинувачення, є недопустимими, а саме: Приказ Главы временной гражданской администрации Купянского района Харковской области о назначении ОСОБА_7 исполняющей обязанности начальника управления финансов Временной гражданской администрации Купянского района от 27.06.2022 №9/лс», «Об предоставлении документов»; ксерокопія Наказу «управління містобудування, архітектури та земельних відносин Куп`янської міської ради від 19.06.2022 року №19/ос «Про звільнення ОСОБА_7 »; «Должностная инструкция заместителя начальника управленя финансов - начальника отдела финансового обеспечения и исполнения бюджета ВГА Купянського района»; ксерокопія «Протокола №8 про итоги аппаратного совещания Главы ВГА»; ксерокопія «Протокола №4 про итоги аппаратного совещания Главы ВГА», ксерокопія «Протокола №1 про итоги аппаратного совещания Главы ВГА» .

Вказані докази, захисник вважає недопустимими доказами, оскільки вони викликають сумнів в достовірності їх походження, а також через порушення порядку їх отримання як доказів, так як зазначені документи надійшли до ГВ КР УСБУ в Харківській області Куп`янської районної державної адміністрації за звичайним супровідним листом 10.05.2023 року №1212-B (т.2 а.с.59). Також у захисника викликає сумнів те, що м. Куп`янськ Харківської області було звільнено у вересні 2022 року, а отже, зазначені документи «з`явилися» майже через 9 місяців після того, як Куп`янська районна державна адміністрація приступила до виконання обов`язків на звільненій територій. З тексту Листа Куп`янської РДА, на думку захисника, взагалі невідомо конкретно ким саме, де та коли були виявлені зазначені документи, представники Куп`янської районної державної адміністрації мали б викликати слідчого для здійснення огляду місця події, вилучення документів та предметів, що мають доказове значення у встановленому КПК України порядку.

Вважає, що «Приказ Главы временной гражданской администрации Купянского района Харковской области" о назначении ОСОБА_7 исполняющей обязанности начальника управления финансов Временной гражданской администрации Купянского района от 27.06.2022 №9/лс», не має підпису ОСОБА_28 , а тому, захисник переконаний, що за своєю правовою природою, не є документом про прийняття ОСОБА_7 на роботу. Не має підпису про ознайомлення з цим наказом. Документ «Об предоставлении документов», на думку захисника, не має ані дати, ані вихідного номеру, тобто, за своєю природою, не має силу офіційного чи будь якого документу.

На переконання захисника, ксерокопія Наказу «Управління містобудування, архітектури та земельних відносин Куп`янської міської ради від 19.06.2022 року №19/ос «Про звільнення ОСОБА_7 » взагалі не підтверджує факт знаходження ОСОБА_7 на посаді в офіційному органі місцевого самоврядування України.

Як вказує захисник, «должностная инструкция заместителя начальника управления финансов начальника отдела финансового обеспечения исполнения бюджета ВГА Купянско раиона» не має вихідного номеру, автентичність підпису ОСОБА_28 , не підтверджена жодними доказами, як і «ксерокопія «Протокола №8 про итогам аппаратного говещания Главы ВГА ксерокопія «Протокола №4 про итогам аппаратного говещания Главы ВГА, ксерокопія «Протокола №1 про итогам аппаратного говещания Главы ВГА». Підписи ОСОБА_7 відсутні в зазначених документах. Зубова зазначила, що ніколи не була присутня на оперативних нарадах.

Захиснику невідомо походження Протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 29 червня 2023 року (Т.2 а.с.67), не протоколі стоїть підпис від імені ОСОБА_29 про яку невідомо, що це за особа, органом досудового слідства та прокурором не зазначено, як і не зазначено, де проведено тимчасовий доступ та звідки цей документ взявся.

Протокол огляду від 31 червня 2023 року (T.2 а.с.69) на думку захисника, містить інформацію про проведення огляду службового приміщення ГУНП в Харківській області в м. Харків вул. Невельська, 1/32, де виявлено документ «Должностаня инструкция начальника Харківській області м.Харків управления фінансов..», однак, захиснику не зрозуміло походження зазначеного документу, яким чином він опинився в приміщенні райвідділу поліції.

Висновок судово-почеркознавчої експертизи дерева» також захисник вважає недопустимим доказом за принципом «плодів отруєного дерева».

Крім цього, захисник посилається на відомості щодо особи обвинуваченої, зокрема, те, що вона за місцем роботи в управлінні містобудування, архітектури та земельних відносин Куп`янської міської ради характеризується позитивно, на обліках У психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судима, має чоловіка ОСОБА_22 , є волонтером БФ «Юкрейніан Лайф», де характеризується позитивно допомогою населенню та ЗСУ, від яких має подяки , займалася допомогою населенню та ЗСУ, від яких має подяки, має мати похилого віку ОСОБА_30 , яка перенесла ряд тяжких хвороби, в тому числі в 2019 році, наслідки перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом (31.08.2016) в басейні правої середньої мозкової артерії, з глибоким лівобічним геміпарезом, а в 2018 році - наслідки перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом (31.08.2016) в басейні правої середньої мозкової артерії, з глибоким лівобічним геміпарезом. Також обвинувачена має батька похилого віку, який також переніс ряд тяжких захворювань. До справи долучена публікація з інтернет-ресурсів про сина ОСОБА_7 - ОСОБА_9 , який займався активним супротивом російськім окупантам, піддавався катуванню. В цій же публікації мається інформація й про саму ОСОБА_7 , де зазначено, що остання активно займалась та займається волонтерською діяльністю по допомозі населенню та ЗСУ. Згідно Досудової доповіді ДУ «Центр пробації» - ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, заміжня, має дорослого сина, любить свою сім`ю. До агресії не схильна, толерантна до думки інших. Гарна дружина та вправна господиня, завжди допомагає вдома де панує цілковите взаєморозуміння та повага, не існує конфліктів. ОСОБА_7 має коло друзів серед яких немає осіб з про кримінальною історією або антисоціальною поведінкою. Працювала головним бухгалтером КМР. Завжди була проукраїнські налаштована. До всіх відносилась з повагою. Користувалась повагою та авторитетом серед колег. Дотримувалась правил внутрішнього трудового розпорядку, мала необхідні професійні знання та навички. Матеріально забезпечувала свою сім`ю сама. Після де окупації м. Куп`янська займалась волонтерською діяльністю. Організовувала збори корисних речей для ЗСУ.

На переконання захисника, по справі не має жодних доказів, які підтверджували винуватість ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Захисник вважає, що судом першої інстанції повинно було визнано такими, що пом`якшують покарання, обставини щодо відсутності заявленого цивільного позову, наявність на утриманні двох батьків похилого віку, які потребують допомоги. Однак, на переконання захисника, судом 1-ї допущено пасивну поведінку щодо дотримання основних принципів судочинства, в тому числі законності, справедливості та неупередженості при здійсненні правосуддя, у зв`язку з чим, захисник вбачає явний обвинувальний ухил та очевидно невірну оцінку доказам по справі. За текстом вироку використані деякі висловлення свідків у показах, які вирвані з контексту, на підставі чого, просить скасувати вирок та виправдати ОСОБА_7 у інкримінованому їй злочині.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачена та захисник підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити в повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав вирок законним та обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченої та її захисника, думку прокурора з приводу апеляційної скарги, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченої задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_7 про відсутність доказів на підтвердження її винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченою інкримінованого їй кримінального правопорушення, дав належну правову оцінку, правильно кваліфікував її дії та обґрунтовано дійшов висновку про її винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, призначивши їй покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, не визнала та пояснила, що вона, як і вся її родина проживає в Україні. В м. Куп`янську в період окупації проживала разом з чоловіком, сином та батьками. ЇЇ син ОСОБА_9 чинив супротив військовим РФ та обороняв околиці міста. Коли 27.02.2022 року війська РФ зайшли до м. Куп`янська, голова міста опублікував відео звернення, що мешканцям не потрібно панікувати. Вона сама не могла поїхати з міста в зв`язку з тим, що батьки перенесли інсульт, і вона мала за ними доглядати. На початку квітня 2022 року додому до батьків прийшли люди в військовій формі зі зброєю, самостійно відчинили двері та запитували про сина ОСОБА_20 . Коли її матір намагалась підвестись з ліжка, чоловік у формі її штовхнув. До кімнати сина зайшли військові, зачинили двері, де стали погрожувати сину, били прикладом. 23.06.2022 р. до неї додому приїхав заступник начальника управління архітектури та земельних відносин та повідомив, що вона повинна з`явитись в управління. 27.06.2022 р. вона з`явилась на своє попереднє робоче місце за особистими документами, але ОСОБА_31 повідомила, що тепер вона буде працювати у відділі фінансів, а хто не хоче працювати, того відправляють до підвалу. Згодом її призначили на посаду начальника відділу. Вже в серпні вона подала заяву про звільнення, але заяву не було задоволено. Будь-яких розпорядче-адміністративних функцій вона не виконувала та не мала права підпису на офіційних документах. Ці функції виконувала бухгалтерія. Її дії не спричинили шкоди Україні та громадянам м. Куп`янська. З посадовою інструкцією взагалі вона ознайомилась лише після звільнення, зарплату не отримувала, лише одного разу отримала грошову допомогу. Вимушена була працювати на окупаційну владу, оскільки боялася за життя сина, чоловіка та батьків.

Проте, незважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй злочину, встановлені судом обставини повністю підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Кримінальне правопорушення за ч.5 ст.111-1 КК України може бути вчинено лише шляхом дії. Додатково слід звернути увагу, що законодавець у ч. 5 встановлює ознаку добровільності, як до дій щодо зайняття посади, так і щодо обрання до певних органів влади окупанта.

Лише самого факту добровільного зайняття громадянином України однієї із таких посад достатньо для кваліфікації відповідних дій за частиною 5 ст. 111-1 КК України. Адже суспільна небезпечність таких дій є очевидною, оскільки особа допомагає агресору створити вертикаль незаконних органів влади. Саме така вертикаль є основою функціонування державного механізму загалом.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , підтвердили факт праці ОСОБА_7 в управлінні фінансів так званої «Воєнно- гражданской администрации Купянского района Харьковской области» при окупаційній адміністрації держави-агресора, створеної на тимчасово окупованій території, в період окупації м. Куп`янська Харківської області державою-агресором, у співпраці з представниками окупаційної влади держави-агресора. З показань вказаних свідків не вбачається фактів, які б дійсно свідчили про вчинення відносно обвинуваченої дій, передбачених ст.ст.39-40 КК України, натомість, свідок ОСОБА_14 зазначила, що ОСОБА_7 навпаки, на її пропозицію працевлаштування в управлінні фінансів Куп`янської ВГА, не заперечувала, що дало свідку підстави вважати, що вона добровільно працювала в управлінні фінансів.

Посилання захисника на необ`єктивність та достовірність показів цих свідків з огляду на те, що вони є особами, яким були пред`явлені підозри за вчинення злочині, пов`язаних з колабораційною діяльністю, є необґрунтованими та позбавленими правового сенсу, доказів щодо упередженості зазначених свідків, стороною захисту не надано.

Те, що вказані свідки, можливо є підозрюваними у справах про колабораціонізм, не свідчить про будь-яку заінтересованість з їх боку у звинуваченні ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину, оскільки свідки, під час їх допиту в суді першої інстанції, були попереджені судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів та повідомили суду ту інформацію, якою володіли, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає підстав для сумніву у наданих ними показах.

Те, що вказані свідки не зазначили фактів виправдування ОСОБА_7 агресії рф, не свідчить про відсутність в її діях ознак, передбачених ч.5 ст.111-1 КК України, оскільки сам факт того, що ОСОБА_7 працювала у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, при окупаційній адміністрації держави-агресора, свідчить про направленість її дій саме на шкоду основам національної безпеки України, що само по собі свідчить про виправдування агресії рф, враховуючи, зо обвинувачена, маючи достатній рівень знань та вищу освіту очевидно усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій та могла передбачати або передбачала їх суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

При цьому, захисник не зазначив, що саме він має на увазі, зазначаючи про відсутність доказів активної поведінки з боку обвинуваченої у показах свідків, адже, само по собі співпрацювання з окупаційною владою на добровільній основі свідчить про активність поведінки обвинуваченої.

Твердження захисника щодо підтвердження цими свідками фактів чисельних погроз з боку представників окупаційної влади щодо ОСОБА_7 є голослівними та не підтверджуються матеріалами справи, оскільки, виходячи з показів цих свідків, вони, навпаки, зазначали про відсутність примусу ОСОБА_7 на співпрацювання з окупаційною владою та добровільність її позиції.

Крім того, матеріали кримінального провадження не містять будь-яких доказів щодо звернення обвинуваченої після деокупації м. Куп`янська, до правоохоронних органів, з заявами щодо вчинення відносно неї чи членів її родини злочинів або щодо застосування щодо неї чи її близьких фізичного чи психічного насильства, з боку представників окупаційної влади.

А отже, доказів щодо наявності психологічного та фізичного тиску з боку представників держави-агресора та окупаційної влади, а також побоювання за своє життя та життя членів своєї родини, зокрема, хвилювання за сина та батьків, стороною захисту надано не було, а також відсутні такі докази, на підтвердження вказаних тверджень, в матеріалах справи.

При цьому, сама обвинувачена фактично не заперечувала свою роботу в органі окупаційної адміністрації.

Посилання захисника на відсутність ознак добровільності в діях ОСОБА_7 щодо відвідування установи окупаційної влади, через реальні загрози їй та її близьким, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

На думку колегії суддів, доказів, які б дійсно свідчили про вчинення відносно обвинуваченої дій, передбачених ст.ст.39-40 КК України, надано не було ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду.

Враховуючи вищевикладене, апеляційні доводи щодо відсутності належних доказів вчинення ОСОБА_7 діянь, які виразилися у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

У результаті перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку досліджені судом речові докази та показання свідків. Зокрема, судом було досліджено:

- «Приказ и.о. Главы Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области от 27.06.2022, №9/лс о назначении ОСОБА_7 исполняющей обязанности начальника управления финансов Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области» (а.с.61 т.2),

- наказ Управління містобудування, архітектури та земельних відносин Куп`янської міської ради від 19.06.2022 р., №19/ос про звільнення ОСОБА_7 за угодою сторін на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.62 т.2),

- «Протокол №1 по итогам аппаратного совещания у и.о. Главы ВГА Купянского района ОСОБА_28 от 28.06.2022 г.», відповідно до якого ОСОБА_7 в строк до 01.07.2022 р. доручено «подготовить проект распоряжения и.о. Главы ВГА Купянского района о создании рабочей группы по анализу финансовой деятельности коммунальных предприятий Купянского района (а.с.63 т.2),

- «Протокол №4 по итогам аппаратного совещания у и.о. Главы ВГА Купянского района ОСОБА_28 от 08.07.2022 г.», відповідно до якого доручено ОСОБА_7 , як в.о. начальника управління фінансів «подготовить письмо на профильного куратора ВГА Харьковской области с просьбой о разъяснениях по формированию заработной платы согласно штатных расписаний» (а.с.64-65 т.2),

- «Протокол №8 по итогам аппаратного совещания у и.о. Главы ВГА Купянского района ОСОБА_28 от 22.07.2022 г.», відповідно до якого доручено ОСОБА_7 , як в.о. начальника управління фінансів «подготовить План финансового развития ВГА Купянского района» (а.с.66 т.2),

- «Должностная инструкция начальника управления финансов Военно - гражданской администрации Купянского района Харьковской области», з якою обвинувачена ОСОБА_7 ознайомилась 25.07.2022 р., про що свідчить її підпис (а.с.70-72 т.2),

- «Должностная инструкция заместителя начальника управления финансов начальника отдела финансового обеспечения и исполнения бюджета Военно - гражданской администрации Купянского района Харьковской области», з якою обвинувачена ОСОБА_7 ознайомилась 08.08.2022 р., про що свідчить її підпис (а.с.76-78 т.2),

- заява «Об предоставлении документов» на ім`я «Начальника филиала №5 КР МРБ Банк» за підписом «И.о. начальника управления финансов Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области» ОСОБА_7 (а.с.75 т.2),

Також було досліджено висновок експерта № 63 від 17.07.2023 р., згідно якого рукописний текст та підпис від імені ОСОБА_7 у вищезазначених документах, а саме: «Должностная инструкция заместителя начальника управления финансов-начальника отдела финансового обеспечения и исполнения бюджета Военно-гражданской администрации Купянского района Харьковской области», «Должностная инструкция начальника управления финансов Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области», виконані саме ОСОБА_7 , підпис в документі «О предоставлении документов» виконаний ОСОБА_7 (а.с.80-84 т.2),

Вказані вище докази були речовими доказами, постановою від 18.07.2023 року про визнання речовими доказами (а.с.89-90 т.2).

Всі зібрані у справі докази, в їх сукупності, вказують на винуватість обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, а саме добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

Вказані докази, цілком узгоджуються між собою та з показаннями свідків, допитаних судом. Підстави вважати досліджені судом докази неналежними, як про це стверджує захисник, у колегії суддів відсутні, оскільки всі докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачений як джерело доказування у КПК України, і узгоджується між собою та з іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Твердження захисника щодо того, що зазначені документи надійшли до ГВ КР УСБУ в Харківській області з Куп`янської районної державної адміністрації звичайним супровідним листом, майже через 9 місяців після того, як Куп`янська районна державна адміністрація приступила до виконання обов`язків на звільненій території, а також щодо того, що невідомо ким конкретно вони були виявлені та де, не свідчить про їх недопустимість, як про це стверджує захисник.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 85 КПК України передбачено, що належним и є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно зі ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Статтею 93 КПК України передбачено, зокрема те, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно зі ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні).

Надані стороною обвинувачення докази, які надійшли до ГВ КР УСБУ в Харківській області з Куп`янської районної державної адміністрації повністю відповідають вимогам ст. 84, 85, 86, 93,94,98, 99 КПК України, оскільки їх отримано у порядку, встановленому цим Кодексом та вони містять в собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачений як джерело доказування у КПК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України, колегія суддів вважає вище перелічені докази, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченої, оскільки вони містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

З огляду на вищевикладене, вказані доводи захисника обвинуваченої спростовуються дослідженими під час судового розгляду доказами і не можуть бути прийняті судом як обставини, що виправдовують обвинувачену. Колегія суддів вважає, що така процесуальна позиція обвинуваченої свідчить про її намір уникнути кримінальної відповідальності і спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами, отриманими з різних джерел, в тому числі шляхом допиту в судовому засіданні свідків та дослідження інших доказів. Судом в мотивувальній частині вироку наведено вмотивовані висновки, щодо оцінки всіх досліджених доказів, а тому, версія та доводи захисника обвинуваченої про незгоду відсутність достовірних доказів на підтвердження її вини та невідповідність висновків фактичним обставинам справи мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв`язку, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності, апеляційний суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні злочину ч.5 ст.111-1 КК України поза розумним сумнівом.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, які, на думку обвинуваченої є підставами для скасування вироку, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в справах «Салов проти України» від 06 вересня 2005 року (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року (заява №4909/04; пункт 58), відповідно до якої: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, перш ніж ухвалювати обвинувальний вирок суд першої інстанції, з дотриманням норм ст. ст. 17, 22, 23 КПК України, повинен дослідити всі докази сторони обвинувачення та версію сторони захисту, надати їм належну, логічну оцінку щодо об`єктивного спростування таких відомостей, виходячи з вимог ст.ст. 91, 94 КПК України, та за наявністю підстав визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону суд першої інстанції виконав в повному обсязі, проаналізував та дослідив весь необхідний об`єм доказів, та слушно дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 вчинила інкримінований їй злочин, передбачений ч.5 ст.111-1 КК України.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що призначене покарання у вказаному розмірі з його реальним відбуванням, є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів і відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню тяжкості вчиненого злочину, ролі обвинуваченої у його вчиненні, суспільній небезпечності кримінального правопорушення, особі обвинуваченої та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації.

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді даного провадження колегією суддів не встановлено, та інших переконливих доводів апеляційної скарги, які б безумовно спростовували висновки суду та були підставою для скасування вироку, обвинуваченою не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої, без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.12.2024 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої за ч.5 ст.111-1 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої, - залишити без задоволення.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3