Номер провадження:1-кп/521/1196/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м. Одеси клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні за №0000598 відносно неповнолітнього:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Врадіївка, Миколаївської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчинені суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

З лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення ЗС РФ, інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п.п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 року за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на всій території України постановлено введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Так, положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період це період, що настає з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

З`єднання, військові частини і підрозділи Збройних Сил України відповідно до Закону можуть залучатися до здійснення заходів правового режиму воєнного і надзвичайного стану, безпеки та захисту критичної інфраструктури, здійснення заходів щодо поводження з військовополоненими в особливий період, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, посилення охорони державного кордону, тощо.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України», до структури Збройних Сил України входять органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Встановлено, що приблизно в кінці червня 2024 року, більш точні дата та час не встановлені, у невстановленому місці, громадянин України ОСОБА_4 отримав на свій смартфон «Samsung Galaxy A04», IMEI 1: НОМЕР_1 у месенджері «Telegram» від невстановленої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, пропозицію здійснити підпал автотранспортного засобу, який перебуває в користуванні військовослужбовців Збройних Сил України, отримуючи грошову винагороду від невстановлених осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження.

В свою чергу ОСОБА_4 усвідомлюючи те, що триває збройний конфлікт і на території України введено воєнний стан, погодився на вказану пропозицію. Таким чином, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, шляхом підпалу автомобілю, що перебуває у користуванні військовослужбовця 3С України.

Діючи на виконання злочинного умислу, прямуючі у вечірній час 14.10.2024 року більш точний час не встановлено повз двори будинків по АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 побачив припаркований біля будинку за адресою: м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 40, автомобіль «Hyundai SantaFe», із реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_2 », який сфотографував використовуючи свій смартфон «Samsung Galaxy A04», IMEI 1: НОМЕР_1 та відправив у листуванні у мобільному месенджері «Telegram» для погодження невстановленій особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження.

Отримавши через мобільний месенджер «Telegram» від невстановленої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, згоду на умисне знищення майна, шляхом підпалу вищезазначеного транспортного засобу, ОСОБА_4 здійснив підготовку наливши паливо у пластикову пляшку, об`ємом 1 л.

Після цього, 15.10.2024 року о 02:08 ОСОБА_4 повернувся до автомобіля «Hyundai SantaFe», із реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_3 », та знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 40, діючи умисно, маючи на меті перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, у вигляді знищення чужого майна з метою створення перешкод, ускладнення маневрів ЗСУ, зниження ефективності військових частин Збройних Сил України, в умовах воєнного стану і військової агресії РФ проти України, здійснив підпал джерелом відкритого вогню, попередньо обливши завчасно підготовленим паливом низ лобового скла вказаного вище автомобіля, здійснюючи при цьому відеофіксацію всього процесу на свій смартфон «Samsung Galaxy A04», IMEI 1: НОМЕР_1 , чим завдав потерпілому збитки на суму 70205,50 грн.

У подальшому, на підтвердження свої протиправних дій та їх наслідків, ОСОБА_4 відправив у листуванні невстановленій особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, у мобільному месенджері «Telegram» відеозапис палаючого автомобіля «Hyundai SantaFe», із реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_3 », яка запропонувала йому здійснювати такі підпали.

В результаті вчинених ОСОБА_4 злочинних дій автомобіль підлягає відновлювальному ремонту.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 вину визнав повністю, підтвердив обставини, вказані у клопотанні, щиро розкаявся у вчиненому.

Законний представник неповнолітнього та його захисник не заперечили щодо застосування до ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.

Встановлені судом обставини підтверджуються наданими у судовому засіданні показаннями неповнолітнього ОСОБА_4 , які є логічними та послідовними та узгоджуються з дослідженим у судовому засіданні клопотанні.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вирішив наступне.

Відповідно до ст.501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце. Це діяння підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, тобто перешкоджання законній діяльності Збройних Си України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ст. 22 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України підлягають кримінальній відповідальності особи, яким виповнилося 16 /шістнадцять/ років.

Неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України у віці 15-ти років, тобто до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння.

Оскільки, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, ОСОБА_4 не досягнув віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за це діяння, то до нього потрібно застосувати примусові заходи виховного характеру.

Обираючи вид примусового заходу виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння та особистість обвинуваченого який є неповнолітньою особою у віці 16 років, з неповною загальною середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, на обліках нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується з місця навчання та проживання, який добровільно відшкодував завданий збиток, раніше не судимий.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку, що до неповнолітнього ОСОБА_4 потрібно застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 до 1 року 6 місяців, а також обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме: встановити обмеження перебування неповнолітнього ОСОБА_4 поза місцем його проживання з 22:00 год. до 06:00 год. строком на 1 рік.

Керуючись ст.ст.22,105 КК України, ст.ст. 100, 369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити частково.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру передбачені п. п.1,2,3 ч. 2 ст. 105 КК України:

-застереження;

-обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме: обмеження перебування поза домівкою за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 22 год 00 хв по 06 год 00 хв строком на 1 рік;

-передача неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців.

Ухвала може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 7 днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Головуючий суддя: ОСОБА_1