Справа № 489/953/25
Провадження № 1-кп/489/641/25
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

26 березня 2025 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження №0001405 від 14.11.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді навідника 3 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, зі слів маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

14.11.2024 близько 04:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в пункті дислокації ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , який виник в ході розпивання спиртних напоїв та словесного конфлікту з останнім, перебуваючи на сходах біля вхідних дверей адміністративної будівлі, на ґрунті особистих неприязних стосунків, тримаючи у правій руці кухонний ніж, який взяв в одній із кімнат будівлі, де вживав алкогольні напої, умисно наніс ним один удар в живіт ОСОБА_6 , чим заподіяв останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням петлі тонкої кишки, внутрішньочеревної кровотечі.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення, вказані в обвинувальному акті, зокрема, що дійсно 14.11.2024 під ранок він перебував в пункті дислокації ІНФОРМАЦІЯ_3 , де розпивав алкогольні напої із іншими військовослужбовцями, від чого сильно сп`янів. В той час у нього виник конфлікт із потерпілим ОСОБА_6 , який ударив його по обличчю, після чого він наніс останньому один удар ножем, який там узяв, у живіт, чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження. В подальшому він був затриманий поліцейськими, які возили його на огляд на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я. Також у нього був вилучений одяг, в якому він перебував в момент заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому. Крім того, під час досудового розслідування з ним проводився слідчий експеримент, в ході якого він показував та розказував обставини заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому. У вчиненому ОСОБА_3 щиро розкаявся, засудив свої дії, висловив щирий жаль з приводу вчиненого та запевнив суд про неприпустимість вчинення кримінальних правопорушень в майбутньому, попросив вибачення, а також однозначно та ствердно наголосив на тому, що на даний час бажає має намір повернутися на військову службу, щоб здійснювати захист держави у війні з країною-агресором. У зв`язку з цим, просив призначити покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Крім власного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у скоєному підтверджується також іншими дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.11.2024 вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до поліції про вжиття заходів до невідомого чоловіка, який 14.11.2024 близько 03:20 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 по вул. Новозаводській, 4-А, м. Миколаєва наніс один удар ножем в живіт потерпілого.

Згідно з протоколом огляду місця події від 14.11.2024 та фототаблицею до нього, під час проведення огляду будівлі по вул. Новозаводській, 4-А, м. Миколаєва виявлено та вилучено ніж з рукояткою фіолетового кольору та сліди речового бурого кольору з підлоги та стіни вказаної будівлі.

Із виписки з медичної карти стаціонарного хворого №9266 (ЛШМД) вбачається, що з 14.04.2024 до 19.04.2024 ОСОБА_6 перебував на лікуванні з діагнозом: «проникаюча колото-різане поранення черевної порожнини з пошкодженням петлі тонкої кишки та її брижі, внутрішня кровотеча».

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.11.2024 та довідки до нього, потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_3 як особу, яка в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 по вул. Новозаводська, 4-А, м. Миколаєва нанесла один удар ножем в живіт потерпілого.

Згідно з протоколом огляду предмета від 14.11.2024, слідчим проведено огляд та вилучення футболки білого кольору з написами чорного та червоного кольору у приміщенні хірургічного відділення міської лікарні швидкої медичної допомоги по вул. Корабелів, 14-В, м. Миколаєва. На вказаній футболці були виявлені пошкодження у вигляді наскрізного порізу на передній частині знизу, а також три плями речовини бурого кольору.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 14.11.2024 вбачається, що 14.11.2024 о 09:00 год. в приміщенні за адресою: вул. Новозаводська, 4-а, м. Миколаїв Миколаївської області в порядку ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_3 , в ході особистого обшуку якого було вилучено натільну білизну зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору та штани чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору.

Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.11.2024 та довідок до них, зміст яких узгоджується між собою, свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 впізнали ОСОБА_3 як особу, яка 14.11.2024 близько 03:00 годин нанесла один удар ножем в живіт ОСОБА_6 .

Згідно з протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.11.2024 та довідками до них, свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 впізнали ОСОБА_6 як особу, якій 14.11.2024 близько 03:00 годин ОСОБА_3 наніс один удар ножем в живіт.

Із протоколу слідчого експерименту від 22.11.2024 за участю потерпілого ОСОБА_6 слідує, що останній в присутності двох понятих добровільно показав та розказав обставини нанесення йому удару ножем в живіт обвинуваченим 14.11.2024 близько 04:00 год. в приміщенні Миколаївського зонального відділу ВСП по вул. Новозаводська, 4-А, м. Миколаєва.

Згідно з висновком експерта № 85 від 03.02.2025, у ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді сліпого проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням тонкої кишки та брижі тонкої кишки, що ускладнились внутрішньочеревною кровотечею, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Дані тілесні ушкодження могли утворитися від однієї ударної дії будь-яким колючо-ріжучим предметом, не виключено клинком ножа. При нанесенні тілесних ушкоджень потерпілий міг бути звернений передньою стороною тіла до нападника.

Із протоколу слідчого експерименту від 05.02.2025 з участю підозрюваного ОСОБА_3 слідує, що останній в присутності двох понятих розказав обставини заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 14.11.2024, які пам`ятає.

Висновком експерта № СЕ-19/115-24/21138-БД від 03.02.2025 встановлені генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_3 , які наведені у таблиці результатів дослідження.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/115-24/22287-БД від 05.02.2025, на кофті та штанах виявлені клітини з ядрами з домішками крові людини, які збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_3 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_6 . Виявлені на вказаних об`єктах генетичні ознаки клітин без домішок крові збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_3 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_6 .

Із висновку експерта № СЕ-19/115-24/22200-БД від 05.02.2025 слідує, що на футболці білого кольору виявлено клітини з ядрами з домішкою крові та без домішки крові людини та встановлено їх генетичні ознаки. Генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою крові людини та клітин з ядрами без домішки крові людини збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/115-24/22261-БД від 05.02.2025, встановлено генетичні ознаки зразка крові потерпілого ОСОБА_6 . На ножі виявлені клітини з ядрами з домішкою крові людини та встановлено їх генетичні ознаки, а також клітини з ядрами без домішки крові людини та встановлено їх генетичні ознаки, які збігаються між собою та походять від потерпілого ОСОБА_6 з ймовірністю походження не менше 99,99999999%. Походження вказаних генетичних клітин з ядрами з домішкою крові людини та клітин без ядер з домішкою крові людини від підозрюваного ОСОБА_3 виключається.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/115-24/22261-БД від 23.12.2024, вилучений під час огляду місця події ніж до холодної зброї не належить.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, не має негативної характеристики, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить вказані в обвинувальному акті щире каяття, яке полягає у тому, що обвинувачений повністю визнав свою провину у заподіянні потерпілому тяжкого тілесного ушкодження та вказав на своє розкаяння, засудив свої дії, попросив вибачення, запевнив суд про неприпустимість вчинення нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд не визнає в якості пом`якшуючої обставини вказане в обвинувальному акті активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки наявність такої пом`якшуючої обставини сторонами не доведена, натомість як в ході судового розгляду, так і під час слідчого експерименту обвинувачений не надавав детальних та ґрунтовних показань з приводу обставин та механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, а лише підтверджував факт їх заподіяння, наголошуючи на тому, що не пам`ятає всіх обставин, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. Тому вказане свідчить на відсутність ознак активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення

Також суд враховує, що обвинувачений є діючим військовослужбовцем, брав безпосередню участь у бойових діях по захисту держави від збройної агресії російської федерації, мав, з його слів, контузії під час бойових дій під час захисту держави, на утриманні неповнолітню дитину.

До обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується випискою № 1541 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 14.11.2024 про те, що останній перебував у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю.

З урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, не має негативної характеристики, є військовослужбовцем, засудження ним своєї злочинної діяльності, негативного ставлення до вчиненого, наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також ураховуючи позицію прокурора та думку потерпілого, висловлену ним у поданій до суду заяві, які просили призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, доходить висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України та можливість звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вказані вид та міра покарання, на переконання суду, є необхідними й достатніми для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, на переконання суду, обумовлена тим, що останній є діючим військовослужбовцем, брав безпосередню участь у бойових діях по захисту держави віз збройної агресії від російської федерації, має на утриманні неповнолітню дитину, висловив однозначне й тверде переконання про намір продовжувати військову службу для здійснення захисту держави у війні з російською федерацією, й тому залишення його на волі та надання можливості продовжити військову службу сприятиме укріпленню обороноздатності держави у її війні з країною-агресором.

Зазначена позиція суду щодо врахування, зокрема думки потерпілого, при призначенні обвинуваченому покарання узгоджується з висновками, викладеними у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.04.2021 у справі № 641/5714/19, згідно з якими «апеляційний суд, призначаючи особі покарання у виді позбавлення волі, своє рішення належним чином не вмотивував та при цьому не врахував всі обставини кримінального провадження у їх сукупності, у тому числі думку потерпілого».

Також право суду призначати покарання на власний розсуд підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 29.10.2020 у справі №487/5034/18, згідно з якими «поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо».

Крім того, відповідно до висновків, викладених у постанові Касаційного кримінального суду від 17.04.2018 у справі № 298/95/16-к, «більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Таким чином, у частині другій статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення. Натомість прокурор у касаційній скарзі не навів переконливих доводів того, що застосування апеляційним судом статті 75 КК є неправомірним та недостатнім для забезпечення мети покарання».

Визначаючи тривалість строку випробовування, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим, яке пов`язане із посяганням на здоров`я людини та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, тому з метою виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами, доцільним, на переконання суду, буде встановлення трирічного іспитового строку для випробування обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлявся

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.11.2024 у справі № 489/9191/24 підлягають скасуванню.

Оскільки суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, тому останній підлягає звільненню з-під варти на підставі ч. 1 ст. 377 КПК України.

Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі статей 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 26.03.2025.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України, нагляд щодо засуджених військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командирами військових частин.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання час попереднього ув`язнення з 14.11.2024 до 26.03.2025 включно з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 377 КПК України, у зв`язку зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробовуванням - звільнити ОСОБА_3 з-під варти негайно після проголошення вироку.

Речові докази: натільну білизну зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору; штани чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору; ніж з рукояткою фіолетового кольору; змиви речовини бурого кольору; футболку знищити;

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в сумі 76520 (сімдесят шість тисяч п`ятсот двадцять) грн 36 копійок.

Після набрання вироком законної сили заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.11.2024 у справі №489/9191/24, - скасувати.

Застосований відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1