Провадження № 1-кп/734/108/25 Справа № 734/5243/24
В И Р О К

іменем України

29 січня 2025 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000245 від 07.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Данівка Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, розлученого, особи, що досягла пенсійного віку, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 03.05.2024 вироком Козелецького районного суду Чернігівської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 роки, у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 03.05.2024 ОСОБА_5 засуджено за ст. 126-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 роки та відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України на засудженого покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Приписами ч. 1 ст. 59-1 КК України передбачено, що покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Згідно із ч. 2 ст. 59-1 КК України, на засудженого до пробаційного нагляду судом покладаються обов`язки, серед яких періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

При цьому, згідно із ч. 3 ст. 59-1 КК України, суд може покласти на засудженого до пробаційного нагляду обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Положеннями ч. 4 ст. 49-1 КВК України закріплено обов`язок виконання засудженим до покарання у виді пробаційного нагляду визначених законом та покладених судом обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 49-3 КВК України, ухиленням від відбування покарання у виді пробаційного нагляду є систематичне невиконання засудженим обов`язків, передбачених ст. 49-1 КВК України, або вчинення адміністративних правопорушень, зникнення з місця проживання, створення умисних перешкод для функціонування електронного засобу контролю та нагляду. Систематичним вважається невиконання без поважних причин три і більше разів обов`язків, передбачених ст. 49-1 КВК України, покладених на особу рішенням суду, або вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень.

05.06.2024 до Чернігівського районного сектору № 4 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області Міністерства юстиції України, розташованого за адресою вул. Ф. Сидорука, буд. 3 в смт. Козелець Козелецької селищної територіальної громади Чернігівського району Чернігівської області, надійшов на виконання вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 03.05.2024 (вирок набрав законної сили 04.06.2024) відносно ОСОБА_5 з відповідним розпорядженням суду про його виконання, на підставі чого 05.06.2024 засудженого ОСОБА_5 постановлено на облік у вказаному органі пробації.

Надалі, 06.06.2024 засудженому ОСОБА_5 під підпис роз`яснено порядок та умови відбуття покарання у виді пробаційного нагляду, останньому доведено обов`язки засуджених до покарання у виді пробаційного нагляду, передбачені ст. 49-1 КВК України, та наслідки ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, передбачені ст. 49-3 КВК України, у тому числі можливість притягнення його до кримінальної відповідальності відповідно до ст. 389 КК України у разі ухилення від відбування такого виду покарання, а також винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію до Чернігівського районного сектору № 4 філії Державна установа «Центр пробації» в Чернігівській області Міністерства юстиції України, згідно із якою засудженого ОСОБА_5 зобов`язано з`являтись на реєстрацію до зазначеного органу пробації другого четверга та останнього понеділка кожного місяця, з якою останнього ознайомлено 06.06.2024.

Водночас, засуджений ОСОБА_5 з метою ухилення від відбуття призначеного вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 03.05.2024 покарання у виді пробаційного нагляду, діючи умисно, без поважних причин, передбачених ч. 5 ст. 49-1 КВК України, у визначені органом пробації дні 13.06.2024, 11.07.2024, 12.09.2024, 30.09.2024, 10.10.2024, 28.10.2024 не з`явився на реєстрацію до Чернігівського районного сектору № 4 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області Міністерства юстиції України, що відповідно до ч. 3 ст. 49-3 КВК України з урахуванням положень ч. 4 ст. 49-1 КВК України є ухиленням засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Разом із тим, на виконання вироку Козелецького районного суду Чернігівської області від 03.05.2024 засудженого ОСОБА_5 08.08.2024 Чернігівським районним сектором № 4 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області Міністерства юстиції України ознайомлено з графіком реалізації пробаційної програми «Подолання домашнього насильства», згідно із яким на засудженого ОСОБА_5 покладено обов`язки з`являтись 08.08.2024, 26.08.2024, 12.09.2024, 30.09.2024, 10.10.2024 та 28.10.2024 до указаного органу пробації. Унаслідок умисного нез`явлення засудженого ОСОБА_5 12.09.2024, 30.09.2024, 10.10.2024, 28.10.2024 до вказаного органу пробації, заходи, передбачені пробаційною програмою, засудженим також умисно не виконувались, що відповідно до ч. 3 ст. 49-3 КВК України з урахуванням положень ч. 4 ст. 49-1 КВК України є ухиленням від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Окрім того, постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 13.08.2024 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні 05.08.2024 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та щодо останнього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу.

Також, постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 27.09.2024 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні 22.09.2024 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та щодо останнього застосовано адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту.

До того ж, постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 15.10.2024 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні 19.08.2024 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та щодо останнього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу.

Притягнення 13.08.2024, 27.09.2024 та 15.10.2024 ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 3 ст. 49-3 КВК України з урахуванням положень ч. 4 ст. 49-1 КВК України є ухиленням від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Таким чином, засуджений ОСОБА_5 , будучи належним чином ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді пробаційного нагляду та попередженим про негативно-правові наслідки ухилення від відбування зазначеного покарання, діючи умисно, ігноруючи обов`язки, визначені п.п. 1, 2, 3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України та покладені на нього вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 03.05.2024, всупереч приписам ч. 4 ст. 49-1 КВК України, за відсутності поважних причин упродовж шести разів (13.06.2024, 11.07.2024, 12.09.2024, 30.09.2024, 10.10.2024, 28.10.2024) умисно не з`явився на реєстрацію до Чернігівського районного сектору № 4 філії Державна установа «Центр пробації» в Чернігівській області Міністерства юстиції України, упродовж чотирьох разів (12.09.2024, 30.09.2024, 10.10.2024, 28.10.2024) умисно не з`явився до указаного органу пробації для виконання заходів, передбачених пробаційною програмою, а також упродовж трьох разів (13.08.2024, 27.09.2024, 15.10.2024) притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення умисних адміністративних правопорушень, тим самим ухилився від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

У судовому засіданні ОСОБА_5 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, та зазначив, що у скоєному щиро розкаюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким із учасників процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому діяння повністю доведене і вірно кваліфіковане за ч. 3 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , не встановлено.

Щодо призначення покарання.

Санкція ч. 3 ст. 389 КК України передбачає безальтернативне покарання виді обмеження волі на строк до трьох років.

Згідно із ч. 3 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Відповідно до приписів, закріплених у ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення шестидесяти років.

До того ж, відповідно до положень ст. 93 Закону України «Про пенсійне забезпечення», соціальні пенсії призначаються і виплачуються непрацюючим чоловікам, які досягли шестидесятирічного віку.

ОСОБА_5 виповнилося 62 роки, тобто він є особою, що досягла пенсійного віку, у зв?язку з чим йому не може бути призначене покарання у виді обмеження волі.

Положеннями абз. 7 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 визначено, що суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані.

Таким чином, суд не вправі призначити ОСОБА_5 і більш м?яке покарання.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку не призначати ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України.

Вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 03.05.2024, яким ОСОБА_5 засуджено за ст. 126-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 роки, слід виконувати окремо.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, і підстав для його застосування до набрання вироком законної сили не встановлено.

Керуючись ст. 370, 371, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України.

Покарання ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 389 КК України не призначати.

Вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 03.05.2024, яким ОСОБА_5 засуджено за ст. 126-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 роки, виконувати окремо.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ (особову справу № 03/ПН/2024р на ім?я ОСОБА_5 ) повернути до Чернігівського районного сектору № 4 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із моменту його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6