Справа № 736/2837/24
Провадження № 1-кс/732/57/25
У Х В А Л А

27 березня 2025 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря ОСОБА_2 , за дистанційної участі у режимі відеоконференції із приміщення Корюківського районного суду Чернігівської області: обвинуваченої ОСОБА_3 , її захисника ОСОБА_4 розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня заяву потерпілого ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження № 0000170, розпочатому 20.07.2024 відносно ОСОБА_3 , яка обвинувачується за ч.2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24.03.2025 в порядку визначення підсудності у Городнянському районному суді Чернігівської області зареєстрована заява потерпілого ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження № 0000170, розпочатому 20.07.2024 відносно ОСОБА_3 , яка обвинувачується за ч.2 ст. 286 КК України.

Така усна заява потерпілого ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 була зафіксована у журналі судового засідання від 13.03.2025 (а.с. 265 зв., том 2).

Після прийняття заяви до розгляду Городнянським районним судом Чернігівської області потерпілий ОСОБА_5 скористався на письмові пояснення, які долучив до справи, сформувавши відповідний документ у системі «Електронний суд» 26.03.2025. Письмові пояснення потерпілого ОСОБА_5 приєднані до справи ( а.с.21-34, том 3). Також потерпілий заявив письмове клопотання про розгляд його заяви без його особистої участі. Заяву про відвід судді ОСОБА_6 письмово підтримав і просив таку заяву задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_7 участі у судовому розгляді не прийняла.

Суддя ОСОБА_6 своїм правом на пояснення не скористався.

Прокурор повідомлявся про час та місце розгляду заяви належним чином, своєї думки щодо заяви потерпілого про відвід судді не висловив.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 та її захисник адвокат ОСОБА_4 заперечували проти задоволення заяви. Вказували, що потерпілим не наведено встановлених кримінальним процесуальним кодексом підстав для відводу. Заява потерпілого виникла на стадії дослідження доказів і фактично зводиться до того, що він заперечує ознаку щирого каяття обвинуваченої, посилаючись на протокол її допиту на стадії досудового розслідування в якості свідка.

Проаналізувавши заяву потерпілого ОСОБА_5 , суд вважає, що слід відмовити у її задоволенні.

Так, пункт 4 частини 1 статті 75 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Із метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як: незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, яка бере участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 3-5 статті 80 КПК України, заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження; заява про відвід під час судового провадження подається до початку судового розгляду; відвід повинен бути вмотивованим.

Суд зазначає, що заява про відвід була подана в судовому засіданні на стадії вивчення доказів.

Аргументація заявника (а.с.20-34 том 3) зводиться до: 1) незгоди потерпілого із порядком ведення процесу ОСОБА_6 , тут стверджується про порушення вимог ч.1, 2,3 ст. 349, ч.3 ст. 347, ст.350, ч.1 ст. 358 КПК України, ст.. 73, ч.2 ст. 134, ст.. 135-137 КПК України, застосування норм ч.2 ст. 174,178 ЦПК України у кримінальному процесі; 2) неоголошення та неприєднання протоколу допиту ОСОБА_3 в якості свідка; 3) ігнорування суддею правових позиції Верховного суду (постанови від 21.03.2024 у справі № 570/6036/19, від 28.01.2025 у справі № 755/16269/23, від 23.01.2025 у справі № 157/1158/22, від 03.07.2019 № 288/1158/16-к, від 28.01.2025 у справі № 158/1422/23) в частині недоведеності в діях ОСОБА_3 ознак щирого каяття; 4) висловлювання ОСОБА_6 , що, на його думку, ОСОБА_3 вину визнала.

Оскільки кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, суд звертається до інших джерел права, які визнані в Україні, для більш детального аналізу. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди [України] застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Це положення узгоджується зі статтею 9 Конституції України, що встановлює пріоритет міжнародного права в Україні.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, і у цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення.

В даному випадку основною та єдиною підставою для відводу судді стала суб`єктивна думка заявника щодо упередженості судді при вивченні доказів.

При цьому, при перевірці підстав для відводу, суд, який розглядає заяву про відвід судді, не перевіряє дотримання норм процесуального права суддею, якому заявлено відвід, як і не перевіряє дотримання таким суддею норм матеріального права, зокрема, і щодо обґрунтованості застосування або незастосування суддею ст. 66 КК України.

В Україні встановлена інстанційність при здійсненні судочинства, яка забезпечує всім суб`єктам правовідносин право на судовий захист, а також є гарантією законності та обґрунтованості прийнятих судом рішень.

Викладені потерпілим ОСОБА_5 підстави порушення вимог ч.1, 2,3 ст. 349, ч.3 ст. 347, ст.350, ч.1 ст. 358 КПК України, ст.. 73, ч.2 ст. 134, ст.. 135-137 КПК України, застосування норм ч.2 ст. 174,178 ЦПК України у кримінальному процесі, неправильне, на думку потерпілого, застосування суддею норми ст. 66 КК України, можуть бути предметом апеляційної скарги, яка є гарантованим засобом, найефективнішим способом оскарження рішень суду І інстанції із метою компетентної перевірки їх законності та обґрунтованості.

Той факт, що суддя не погоджується із думкою однієї із сторін провадження, підтримує аргументи іншої сторони, не обов`язково означає, що він є упередженим. Завжди існує презумпція безсторонності суддів. Переконливих доказів, щоб довести, що суддя є особисто зацікавленим, упередженим чи необ`єктивним у розгляді кримінального провадження № 0000170, розпочатому 20.07.2024 відносно ОСОБА_3 , яка обвинувачується за ч.2 ст. 286 КК України, потерпілим не надано.

Керуючись статтями 75, 81 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження № 0000170, розпочатому 20.07.2024 відносно ОСОБА_3 , яка обвинувачується за ч.2 ст. 286 КК України - залишити без задоволення за невмотивованістю.

Ця ухвала окремому оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення по суті справи.

Суддя ОСОБА_1