ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 950/3667/23 Номер провадження 11-кп/814/1121/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Полтава

Я, суддя-доповідач колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 16 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою під час судового розгляду кримінального провадження №0000165 стосовно

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-2 КК України, суд відмовив у задоволенні його клопотання про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 21 серпня 2023 року, на належний йому ноутбук «Lenovo G550».

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, за змістом якої просить скасувати арешт на належний йому ноутбук.

Перевіривши апеляційну скаргу, приходжу до такого.

Стаття 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Конституційний Суд України у Рішенні від 08 квітня 2015 року № 3-рп/2015 сформулював юридичну позицію, за якою обмеження права на апеляційне оскарження рішення суду не може бути свавільним та несправедливим; таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленим суспільною потребою досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим; у разі обмеження права на оскарження судових рішень законодавець зобов`язаний запровадити таке нормативне регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію права на судовий захист і не порушувати сутнісний зміст такого права (абз. 3 п.п.2.2 п.2 мотивувальної частини рішення).

Відповідно до приписів ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме:

1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу;

2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру;

3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положення частини другої статті 392 щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019.

Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Лебединського районного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження №0000165 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-2 КК України.

Під час розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту на ноутбук, що був накладений під час досудового розслідування згідно з ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 21 серпня 2023 року.

Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою ст.392 КПК України.

Більше того, положення ст.174 КПК України не передбачають можливості апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції у випадку відмови у задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження судових рішень має легітимну мету, не порушує принципу пропорційності між гарантованими правами особи у ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і суспільною необхідністю, а також відповідає принципу правової визначеності.

При цьому ч.4 вказаної статті зобов`язує суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішити питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи наведене, ухвала Лебединського районного суду Сумської області від 16 грудня 2024 року окремому оскарженню не підлягає, а заперечення проти такого рішення можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення прийняте по суті.

Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтям 392 та 399 КПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 16 грудня 2024 року, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя-доповідач ОСОБА_2