Справа № 132/4097/24
Провадження №11-сс/801/14/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 24.12.2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Іванівка Іванівського району Одеської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

за участю сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_9

захисника: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_8

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 24.12.2024 року клопотання слідчого СВ ВП № 1 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , погоджене із прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави відносно ОСОБА_8 задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 20 лютого 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Згідно клопотання слідчого солдат ОСОБА_8 20.10.2024 року близько 21год.00хв. будучи тимчасово прикомандированим до військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку із залишенням попереднього місця проходження служби військової частини НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів, та з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не з`явився на вечірнє шикування особового складу військової частини НОМЕР_1 , яка на той час дислокувалась у АДРЕСА_2 , та був відсутній у військовій частині, проводивши час на власний розсуд за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 23.12.2024 року, доки не був затриманий працівниками відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, в зв`язкуз чим припинив вчиняти кримінальне правопорушення.

Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 24.12.2024 року, постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, а саме застави в мінімальному розмірі, відповідно до ст. 182, ст. 183 КПК України .

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що слідство та суд не довели наявність реальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку захисника, посилання прокурора лише на тяжкість інкримінованого злочину ОСОБА_8 не може бути вирішальним фактором при обрані запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог ст. 178 КПК України, не прийняв до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання, працевлаштований, міцні соціальні зв`язки, отримав поранення під час виконання бойових завдань під час захисту Батьківщини, потребує повноцінного лікування та реабілітації, що є підставою для обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

За таких обставин, слідчий суддя із врахуванням особи підозрюваного повинен був обрати відносно ОСОБА_8 альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_6 , які підтримали вимоги, викладені в апеляційній скарзі, та просили їх задовольнити, прокурора ОСОБА_9 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ухвали слідчого судді вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Обґрунтованість підозри слідчим суддею перевірено належним чином.

Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177, 178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та дійшов до вірного висновку, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні передбаченого ст.407 КК України злочину, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Посилання захисників на те, що ОСОБА_8 має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, потребує лікування у звязку із отриманим пораненням, як на обставини, які є підставою для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді застави, суд апеляційної інстанції не приймає.

Приймаючи рішення, щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував особу підозрюваного ОСОБА_8 , який неодружений, офіційно непрацевлаштований, відсутнє належне джерело доходу, відсутність осіб, які перебувають на його опіці та піклуванні, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З висновками слідчого судді погоджується апеляційний суд.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя застосував відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого підозрюється останній.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2,258-258-6,260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Аналізуючи наведені вище вимоги ст. 183 КПК України в контексті дискреційних повноважень суду визначати чи не визначати розмір застави, суд апеляційної інстанції вважає, що у даному кримінальному провадженні визначення можливості внесення застави суперечитиме обставинам кримінального правопорушення, відповідно до вимог КПК України, не відповідатиме засадам кримінального провадження та особливому характеру справи, оскільки таке правопорушення вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану та триваючої збройної агресії з боку росії проти України.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для визначення застави.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисників не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисників.

Ухвалу слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 24.12.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4