Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/68/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 289 (215-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницький матеріали кримінального провадження № 0000875 від 09.12.2019 року за зміненою апеляційною скаргою прокурора Маловисківського відділу Новоукраїнської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2024, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомиргород Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, маючому на утриманні малолітню дитину, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , засудженого: 11.02.2022 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ч.4 ст.246 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, 02.02.2023 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.246 КК України до 5 років 1 місяць позбавлення волі,

визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.289 КК України і призначено йому покарання:

за ч.1 ст.190 КК України у виді 2 років обмеження волі,

за ч.1 ст.289 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, засудженому ОСОБА_7 , остаточно призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, засудженому ОСОБА_7 , зарахувано покарання, відбуте частково за попереднім вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02.02.2023 року, та остаточно призначено покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання розраховано з 22.03.2023 року.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_7 на користь держави понесенні судові витрати у зв`язку із залучення експерта в сумі 785, 05 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 завдану шкоду в сумі 14000 гривень, з яких 4000 грн у відшкодування завданих матеріальних збитків та 10 000 грн відшкодування моральної шкоди.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника-адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 .

В зміненій апеляційній скарзі прокурор Маловисківського відділу Новоукраїнської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 не оспорюючи фактичних обставин провадження, юридичної кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності вини, просить вирок суду скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Постановити ухвалу, якою ОСОБА_7 вважати засудженим за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян; за ч.1 ст.289 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 вважати остаточно засудженим до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення меш суворого покарання призначеного за даним вироком більш суворим покаранням за вироком від 02.02.2023 Новомиргородського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_7 вважати засудженим до остаточного покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

В іншій частині вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2024 залишити без зміни.

Мотивує свої доводи наступним.

Відповідно до ч.3 ст.61 КК України встановлено, що обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до 14 років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі, судом першої інстанції не враховано, що обвинувачений ІНФОРМАЦІЯ_1 та являється особою, яка досягла пенсійного віку, тобто призначив покарання, яке не може бути до нього застосовано.

Обвинувачений ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просив апеляційну скаргу прокурора скасувати, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України, відсутності за ч.1 ст. 289 КК України події кримінального правопорушення.

Вважає, що апеляційна скарга прокурора не відповідає дійсності виникнення обставин.

Короткий зміст суті справи:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним за вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом та заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), за наступних обставин.

19.11.2019 року близько 11 години точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, увівши в оману ОСОБА_11 , попрохав останнього, на його автомобілі, поїхати до с. Мануйлівка Новоукраїнського (Маловисківського) району Кіровоградської області, щоб забрати автомобіль, який він нібито придбав, на що ОСОБА_11 погодився. Прибувши близько 12 години, точного часу слідством не встановлено за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає потерпіла ОСОБА_8 .. ОСОБА_7 реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, цілеспрямовано, з корисливих мотивів, використовуючи інформацію про те, що син потерпілої ОСОБА_12 перебуває в Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор», шляхом обману, під приводом продажу та подальшої передачі грошових коштів її сину, попрохав потерпілу надати йому автомобіль «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1974 року випуску. ОСОБА_8 хвилюючись за сина та перебуваючи в помилковій впевненості в добросовісності його дій, погодилася. Після чого, ОСОБА_7 разом з необізнаним в його злочинних діях ОСОБА_11 , за допомогою троса, не заводячи двигун, відбуксирували автомобіль «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1974 року випуску, який належить ОСОБА_8 до м. Новомиргород Кіровоградської області.

Тим самим, ОСОБА_7 незаконно заволодів автомобілем «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1974 року випуску, належний ОСОБА_8 , вартість якого становить 9250 гривень.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 19.11.2019 року, близько 13 години, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_7 , перебував біля домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_3 проживає потерпіла ОСОБА_8 та достовірно знаючи що її син перебуває в Державній установі "Кропивницький слідчий ізолятор", у останнього виник умисел спрямований на заволодіння чужим майном, тобто грошовими коштами, шляхом обману.

Реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, обвинувачений, шляхом обману, попрохав ОСОБА_8 надати йому грошові кошти в сумі 7500 грн., нібито для перерахування її сину ОСОБА_12 для оплати послуг адвоката, при цьому не маючи наміру перераховувати вказані грошові кошти ОСОБА_12 ..

ОСОБА_8 , будучи впевненою в тому, що ОСОБА_7 дійсно збирається, перерахувати грошові кошти її сину, добровільно надала останньому кошти в сумі 4000 гривень. Після чого, ОСОБА_7 з наданими йому грошовими коштами, з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд. Своїми злочинними діями, ОСОБА_7 , завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 4000 гривень.

До початку розгляду поданої апеляційної скарги прокурора, обвинувачений уточнив, що подав апеляційну скаргу на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2024, а не заперечення на апеляційну скаргу прокурора та просив поновити строк на апеляційне оскарження зазначеного вироку суду.

Колегія суддів постановила поновити строк обвинуваченому на апеляційне оскарження вироку Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2024 та призначити дану апеляційну скаргу до розгляду.

Заслухавши доповідача, думку прокурора у кримінальному провадженні, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченого просив залишити без задоволення, обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_10 , які підтримали подану апеляційну скаргу обвинуваченого та просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_7 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.289 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи та є взаємоузгодженими між собою та відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.190, ч.1 ст.289 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Незважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, зібраними під час досудового розслідування та під час судового слідства, проведеного судом першої інстанції.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні незаконного заволодіння транспортним засобом та заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), підтверджується належними та допустимими доказами, узгодженими між собою, дослідженими в судому засіданні, та надана належна та обгрунтована оцінка.

Зокрема: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.12.2019 року, згідно якого ОСОБА_8 повідомила, що 19.11.2019 року о 11 годині невідома особа, повідомивши неправдиві відомості заволоділа автомобілем «ВАЗ-2101», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на подвір`ї її домоволодіння, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000875 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.289, ч.1 ст.190 КК України ; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.01.2020 року, ОСОБА_8 повідомила, що 19.11.2019 року близько 14 години невстановлена особа, шляхом обману заволоділа її грошовими коштами в сумі 4000 гривень; постанова від 17.08.2020 року об`єднано матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях за №0000875 від 09.12.2019 року та за №0000875 в одне провадженя; протокол огляду місця події від 09.12.2019 року, яким оглянуто територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , на території якого знаходився транспортний засіб. В ході якого нічого не виявлено та не вилучено; протокол огляду місця події від 10.12.2019 року, яким оглянуто ділянку місцевості біля будинку по вул.Транспортній,38, в м.Новомиргород Кіровоградської області, в ході якого виявлено та вилучено автомобіль «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, номер кузову НОМЕР_2 ; постанова старшого слідчого СВ Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 10.12.2019 року, про визнання речовим доказом автомобіль марки «ВАЗ-2101», номер шасі (рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ; протокол огляду місця події від 10.12.2019 року, відповідно до якого, ОСОБА_11 добровільно видав карту пам`яті «Transend Lock Micro SD Adapter», чорного кольору, об`ємом 32 GB, яка знаходилась у відео реєстраторі на момент заволодіння автомобілем 19.11.2019 року в с. Мануйлівка ; постанови старшого слідчого СВ Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 11.12.2019 року, карту пам`яті «Transend Lock Micro SD Adapter», об`ємом 32 GB, визнано речовим доказом по кримінальному провадженні № 0000875 від 09.12.2019 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , власником транспортного засобу марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_13 ; протокол проведення слідчого експерименту від 10.12.2019 року де свідок ОСОБА_11 , повідомив про обставини, які відбувались в с.Мануйлівка Новоукраїнського (Маловисківського) району Кіровоградської області, а саме, що жінка ОСОБА_14 попросила його під`їхати, оскільки їй треба поїхати до м. Мала Виска. Коли він під`їхав то в автомобіль вона посадила ОСОБА_14 та повідомила, що вони мають купити автомобіль. Він відвіз ОСОБА_15 до с. Мануйлівка і там останній після розмови з невідомою йому жінкою, попрохав його допомогти витягти з двору автомобіль. Після чого вони дане авто потягли за допомогою тросу в напрямку м. Мала Виска. Але ОСОБА_16 повертався ще до тієї жінки, пояснивши що забув документи на автомобіль; висновк судового експерта Кіровоградського НДЕКЦ за № 153 від 23.12.2019 року, вбачається, що середня ринкова ціна автомобіля «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1974 року випуску, станом цін на 09.12.2019 року становить 9250,00 гривен; довідка судового експерта Кіровоградського НДЕКЦ про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні №0000875, вбачається, що витрати на проведення експертизи склали 785,05 грн.; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.01.2020 року, ОСОБА_8 впізнала особу, яка вчинила незаконне заволодіння та шахрайство, що зображена на фото під номером 2; протокол проведення слідчого експерименту від 17.08.2020 року, яким підозрюваний ОСОБА_7 повідомив про обставини, які відбувались в с.Мануйлівка Новоукраїнського (Маловисківського) району Кіровоградської області, а саме як він приїхав до с. Мануйлівка, де дізнався, що в сім`ї ОСОБА_17 син знаходиться в місцях позбавлення волі, після чого він прибув за місцем їх проживання та повідомив потерпілу, що її сину потрібна матеріальна допомога та він доручив йому продати автомобіль. Після того, як він за допомогою ОСОБА_18 , викотили з двору автомобіль на тросі, під час руху на м. Мала Виска, він вирішив, що за даний автомобіль отримає незначну суму, а тому повернувся до потерпілої та взяв ще гроші в сумі 4000 грн. При цьому, обвинувачений показав місце вчинення даного кримінального правопорушення.

Оцінюючи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, колегія судів приходить до висновку, що вони ґрунтуються на сукупності зібраних по кримінальному провадженню доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі, є належними і допустимими, взаємоузгодженими між собою та відповідають дійсним встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції фактичним обставинам справи. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.289, ч.1 ст.190 КК України, оскільки ОСОБА_7 скоїв незаконне заволодіння транспортним засобом та заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство).

Посилання обвинуваченого та в його інтересах адвоката, що умислу на заволодіння транспортного засобу в обвинуваченого не було, та що останнього було введено в оману є безпідставним та повністю спростовується дослідженими матеріалами кримінального провадження.

Кожен з доказів суд першої інстанції дослідив у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, в тому числі і показання потерпілої, дав їм оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Відносно доводів сторони захисту про те, що докази для доведення винуватості ОСОБА_7 не встановлені спростовуються наведеним вище.

Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, з огляду на наступне.

Як вбачається з резолютивної частини вироку суду, за ч.1 ст.190 КК України ОСОБА_7 було призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.61 КК України, покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці. З огляду на ч.3 ст.61 КК України, обмеження волі не застосовується, у тому числі до осіб, що досягли пенсійного віку.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , і з огляду на ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є особою, яка досягла пенсійного віку, колегія суддів зазначає, що призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі, суд першої інстанції порушив вищевказані вимоги закону про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Крім того, перевіряючи вимоги апеляційної скарги прокурора щодо необхідності зміни вироку суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю або частково та ухвалити новий вирок.

Згідно з п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п.1-3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами, суди, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання призначення більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пиятства, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті, і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочин, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували в стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів, приймає до уваги обставини, які відповідно до ст.65 КК України підлягають врахуванню, а саме ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушеннь, які у відповідності до ст.12 КК України, є тяжким та нетяжким злочином, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, підтримує стосунки з особами, які негативно характеризуються за місцем проживання, не зловживає алкогольними напоями, на обліку у лікаря психіатра чи то лікаря нарколога не перебуває, раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак належних висновків не зробив, а тому відбуває покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць згідно вироку Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02.02.2023 року. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, суд відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Крім того колегія суддів враховує, що обвинувачений вину у вчиненні злочину не визнав, цивільний позов визнав частково, у лікаря нарколога та лікаря психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, неодружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше притягавався до кримінальної відповідальності, був засуджений 11.02.2022 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ч.4 ст.246 КК України, 02.02.2022 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.246 КК України, однак на шлях виправлення не став, відповідні висновки не зробив, а тому враховуючи характеризуючі дані на обвинуваченого, досудову доповідь та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, колегія суддів вважає, за необхідне призначити обвинуваченому покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у межах санкцій статтей та на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, остаточно призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Оскільки обвинувачений наразі відбуває покарання за вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02.02.2023 року, на підставі ч.4 ст.70 КК України, у строк покарання зарахувати покарання, відбуте частково за попереднім вироком, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора з наведених у ній мотивів підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити строк обвинуваченому ОСОБА_7 на апеляційне оскарження вироку Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2024.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Маловисківського відділу Новоукраїнської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2024 в частині призначеного покарання - змінити.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ч. 1 ст 289 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, засудженому ОСОБА_7 , остаточно призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, засудженому ОСОБА_7 , зарахувати покарання, відбуте частково за попереднім вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02.02.2023 року, та остаточно призначити покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4