Справа № 344/2395/25
Провадження № 1-кс/344/1265/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого П`ятого слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львів, ОСОБА_4 від 10.01.2025 року про відмову у визнанні потерпілим

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду з вказаною скаргою, в обґрунтування якої зазначив, що постановою старшого слідчого П`ятого слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львів, ОСОБА_4 від 10.01.2025 року відмовлено йому у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000121 від 26 червня 2023 року. Вважає, що висновок слідчого про те, що дані про особу ОСОБА_3 не відповідають критерію потерпілого у кримінальному провадженні, є передчасним та невмотивованим.

Просив скасувати постанову старшого слідчого П`ятого слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львів, ОСОБА_4 від 10.01.2025 року про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000121 від 26 червня 2023 року.

Скаржник подав заяву, в якій вимоги скарги підтримав, просив задоволити. Розгляд скарги просив проводити без його участі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, вважаю наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Судом встановлено, що слідчими П`ятого слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львів проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000121 від 26 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

ОСОБА_3 подав до П`ятого слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львів заяву, в якій просив визнати його потерпілим у кримінальному проважденні № 0000121 від 26 червня 2023 року.

10.01.2025 року постановою старшого слідчого П`ятого слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львів, ОСОБА_4 відмовлено ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим в кримінальному провадженні № 0000121.

Скаржник вважає, що слід скасувати постанову слідчого про відмову у визнанні його потерпілим, оскільки оскаржувана постанова зводиться до оцінки, на упереджений погляд слідчого, дій працівників поліції без мотивування спростування ним викладених обставин, щодо завдання йому фізичної, матеріальної та моральної шкоди, а рішення є не передчаним та невмотивованим.

Згідно з положеннями ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

З урахуванням наведених положень, потерпілим може бути 1) особа, якій завдано шкоди (моральної, фізичної або майнової), яка 2) подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або 3) яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і тому вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Слід враховувати, що слідчий, прокурор має право відмовити особі у визнанні її потерпілим. Згідно до ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Вимоги до форми та змісту постанови наведені у ч.5 ст.110 КПК України. Так, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Отже, відповідно до ст.110 КПК України постанова має бути вмотивована, її зміст повинен відповідати, зокрема обставинам, які є підставою для прийняття постанови, мотиви та їх обґрунтування з посиланням на положення КПК України, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.

Враховуючи вищевикладене, законодавча вимога щодо вмотивованості постанови слідчого при її винесенні не була дотримана в повній мірі, з огляду на те, що у такому рішенні не зазначено вичерпних мотивів та причин відмови у визнанні заявника потерпілим.

На думку слідчого судді, в оскаржуваній постанові слідчим не наведені очевидні та достатні підстави вважати, що заява ОСОБА_3 про визнання його потерпілим подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК України.

Отже, слідчий суддя вважає, що висновок, викладений у оскаржуваній постанові, про відмову у визнанні потерпілим, на даному етапі розслідування, є передчасним, постанова не відповідає вимогам ст.110 КПК України, а тому постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим підлягає скасуванню та слід зобов"язати слідчого повторно розглянути подану заяву.

Керуючись ст.ст. 22, 26, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого П`ятого слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львів, ОСОБА_4 від 10.01.2025 року про відмову у визнанні потерпілим задоволити.

Скасувати постанову старшого слідчого П`ятого слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львів, ОСОБА_4 від 10.01.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000121 від 26 червня 2023 року.

Зобов`язати слідчого П`ятого слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львів, повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000121 від 26 червня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1