СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/346/25
ун. № 759/757/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000595 від 20.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України,

ВСТАНОВИВ

До Святошинського районного суду міста Києва 09.01.2025 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000595 від 20.10.2021.

В обґрунтування своєї скарги адвокат зазначає, що відповідно до Витягу з ЄРДР від 20.10.2021 року службові особи Феодосіївської територіальної громади за попередньою змовою із службовими особами Головного управління Держгеокадастру у Київській області, шляхом зловживання службовим становищем всупереч інтересам служби, виділили земельні ділянки лісового фонду, які знаходяться в с. Ходосіївка, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам держави.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.02.2023 накладено арешт на ряд земельних ділянок, в тому числі на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0274, яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

Адвокат вважає, що на даний час відпала необхідність в арешті майна накладеного на земельну ділянку ОСОБА_4 , з огляду на наступне.

ОСОБА_4 є власником земельної ділянки загальною площею 0,1001 га з кадастровим номером :04:002:0274, яку остання набула у власність ще 20.07.2011, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №029059 виданого на підставі Рішення Ходосіївської сільської ради №609/1 25 сесії 5 скликання від 10.07.2009 року.

Відповідно до акту, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Земельна ділянка кадастровий номер :04:002:0274 перебуває у власності ОСОБА_4 вже понад 12 років та остання весь цей час вільно і відкрито володіє своїм майном.

За час відкритого володіння майном право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку ніким не оспорювалось - ані органами державної влади, ані приватними особами.

За час досудового розслідування кримінального провадження №000595 від 20.10.2021, загальний строк якого станом на момент подачі клопотання складає понад три роки органом досудового розслідування не доведено факту неправомірності набуття ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку та підстави, які б виправдовували необхідність такого втручання в права власності особи, яка не має статусу підозрюваного та не є учасником кримінального провадження №0000595 від 20.10.2021 року, як арешт майна.

Арешт земельної ділянки фактично позбавляє власника майна - ОСОБА_4 належним чином розпоряджатись своїм майном та не виправдовує втручання у права власника.

Як вбачається з Витягу з ЄРДР органом досудового розслідування здійснюється перевірка за фактом неправомірних дій службових осіб Феодосіївської територіальної громади за попередньою змовою із службовими особами Головного управління Держгеокадастру у Київській області, шляхом зловживання службовим становищем всупереч інтересам служби, щодо виділення земельних ділянок лісового фонду, які знаходяться в с. Ходосіївка.

Однак, Феодосіївська сільська територіальна громада була утворена 12 червня 2020 року, шляхом об`єднання Гвоздівської, Іванковичівської, Рославичівської сільських рад Васильківського району та Лісниківської, Ходосівської, Хотівської сільських рад Києво-Святошинського району, тобто після надання дозволу щодо відведення ОСОБА_4 земельної ділянки кадастровий номером :04:002:0274 у власність на підставі рішення Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №609/1/25 сесії 5 скликання від 10 липня 2009 року.

Органом досудового розслідування не проводиться перевірка за фактом можливих неправомірних дій посадових осіб Ходосіївської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.02.2023 року (справа №759/2701/23) у кримінальному провадженні №0000595 від 20.10.2021 року накладено арешт на ряд земельних ділянок, зокрема на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0274.

При цьому, як слідує з мотивувальної частини ухвали слідчого судді, підставою для накладення арешту на земельні ділянки стало те, що земельні ділянки є предметом кримінального правопорушення, визнані речовими доказами.

Разом з тим, на момент накладення арешту на згадане майно у кримінальному провадженні №0000595 від 20.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, слідчим та прокурором не було доведено, що існує обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_4 , яка на момент арешту земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0274 була власником арештованого майна, причетна до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Крім того, на даний час ОСОБА_4 в межах кримінального провадження №0000595 від 20.10.2021 року не повідомлено про підозру, вона не має відношення до кримінального провадження, що розслідується. Факту правомірності набуття останньою права власності на майно не спростовано в установленому порядку.

Також, в процесі надання правничої допомоги ОСОБА_4 було встановлено, що ДП «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» надало органу досудового розслідування відповідь, відповідно до якої земельна ділянка кадастровий номером :04:002:0274 накладається на землі лісового фонду кварталу №32 Києво-Святошинського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс». Лісові насадження №32 знаходяться на балансі ДП «СЛП «Київоблагроліс» (вих.№206 від 18.07.2022).

За результатами розгляду вказаної відповіді органом досудового розслідування через один рік та чотири місяці призначено земельно-технічну експертизу (постанова від 28.11.2023), а на вирішення експертів поставлено питання щодо накладення меж земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0274 на межі земельної ділянки лісового фонду кварталу №32 Києво-Святошинського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс».

Постановою слідчого від 20.08.2024 призначено ще одну земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені аналогічні питання але за новою версією органу досудового розслідування, земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0274 вже накладається на межі земельної ділянки лісового фонду кварталу №28 Києво-Святошинського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс».

Зважаючи на викладене, адвокат вважає, що відсутні підстави для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт земельної ділянки кадастровим номером :04:002:0274, оскільки не доведено факту використання вказаного майна як доказу фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в межах якого здійснюється досудове розслідування, оскільки не може свідчити про можливу причетність власника майна до кримінального правопорушення, та не може бути підставою для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, у зв`язку із чим викликає сумнів в розумності і співрозмірності обмеження права власності з завданням кримінального провадження.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити в задоволенні клопотання. Надав суду копію постанови про призначення земельно-технічної експертизи від 20.08.2024.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 16.02.2023 накладено арешт на земельні ділянки із забороною їх відчуження, зокрема, на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0274, власником якої є ОСОБА_4 .

Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що арешт на вказане майно накладався з метою збереження речових доказів, а саме унеможливлення відчуження майна.

Задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту, слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність правових підстав, передбачених ч. 1-3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на таке майно.

Крім того, матеріали провадження, на підставі яких вирішувалося питання про накладення арешту свідчать, що на тому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження.

Разом з тим, прокурор у судове засідання не прибув, додаткових доказів чи документів на спростування доводів клопотання адвоката не надав, також не надав і доказів на підтвердження обставин, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

При цьому, слід зазначити, що прокурор зобов`язаний довести необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна, актуальність цього питання.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Разом з тим, такі додаткові доводи щодо необхідності продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, прокурором у судовому засіданні не наведено.

Також у відповідності з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСі проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Отже, жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання адвоката та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, до суду надано не було, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, дійшов до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні є обґрунтованими.

Аналіз наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів свідчить про відсутність на даний час підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту такого майна.

Викладені обставини в сукупності свідчать про те, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту, зокрема, на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0274, що належить ОСОБА_4 , на час розгляду клопотання про скасування арешту майна відпали, що обґрунтовано матеріалами, доданими до клопотання. Крім того, слідчому судді не наведено додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_4 , майном на підставі зазначених обставин, оскільки представником власника майна доведено, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов до висновку, що наявні достатні підстави для задоволення клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, а саме на земельну ділянку :04:002:0274, яка належить ОСОБА_4 , із забороною відчуження.

В іншій частині у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000595 від 20.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 16.02.2023 (ун. №759/2701/23) у кримінальному провадженні за №0000595 від 20.10.2021, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0274, власником якої є ОСОБА_4 , із забороною відчуження.

В іншій частині у задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1