У Х В А Л А

іменем України

Справа № 126/348/25

Провадження № 1-кс/126/166/2025

21 лютого 2025 року м. Бершадь

Слідчий суддя Бершадського районного суду Вінницької області ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваної ОСОБА_5

захисника підозрюваної, адвоката ОСОБА_6

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бершадь клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 від 03.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Слідчий СВ відділу поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , строком на 60 діб.

Клопотання мотивує тим, що слідчим відділенням відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 03.02.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), з метою збуту наркотичних засобів, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, маючи прямий умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, в січні 2025 року у невстановлені досудовим розслідуванням точні дату, час та місце, незаконно придбала речовину рослинного походження загальною масою не менше 18,50 г, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом маковою соломою.

Після цього ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що придбана нею речовина, є особливо небезпечним наркотичним засобом - маковою соломою, обіг якого заборонено, умисно, незаконно, з метою подальшого збуту залишила зберігати зазначену речовину за місцем свого проживання, а саме у домоволодінні, що розташоване у АДРЕСА_1 .

У подальшому ОСОБА_5 , реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел на збут наркотичних засобів, попередньо домовилась із ОСОБА_7 (особою зі зміненими анкетними даними) про продаж останньому наркотичних засобів за 500 грн., які ОСОБА_7 мав передати під час зустрічі, а ОСОБА_5 збути останньому наркотичні засоби.

12.02.2025 близько 08 год. 30 хв., ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за попередньою домовленістю, зустрілися в АДРЕСА_1 де під час зустрічі в будинку ОСОБА_5 передала ОСОБА_7 прозорий поліетиленовий пакет наповнений речовиною рослинного походження масою 18,50 г, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено маковою соломою, за яку отримала від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 500 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів.

Продовжуючи свою протиправну діяльність по збуту наркотичних засобів, ОСОБА_5 в лютому 2025 року діючи повторно, з метою збуту наркотичних засобів, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, маючи прямий умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, у невстановлені досудовим розслідуванням точні дату, час та місце, незаконно придбала речовину рослинного походження загальною масою 15,60 г, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом маковою соломою.

Після цього ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що придбана нею речовина, є особливо небезпечним наркотичним засобом маковою соломою, обіг якого заборонено, умисно, незаконно, з метою подальшого збуту залишила зберігати зазначену речовину за місцем свого проживання, а саме у домоволодінні, що розташоване у АДРЕСА_1 .

У подальшому ОСОБА_5 , реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел на збут наркотичних засобів, попередньо домовилась із ОСОБА_7 (особою зі зміненими анкетними даними) про продаж останньому наркотичних засобів за 500 грн., які ОСОБА_7 мав передати під час зустрічі, а ОСОБА_5 збути останньому наркотичні засоби.

19.02.2025 близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_7 та ОСОБА_5 за попередньою домовленістю, зустрілися в АДРЕСА_1 , де під час зустрічі в будинку ОСОБА_5 передала ОСОБА_7 прозорий поліетиленовий пакет наповнений речовиною рослинного походження масою 15,60 г, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено маковою соломою, за яку отримала від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 500 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинений повторно.

19.02.2025 встановивши наявність доказів для підозри особи у вчиненні злочину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Яланець Бершадського району Вінницької області та жительці АДРЕСА_1 , громадянці України, з середньою освітою, інваліду 3 групи, вдові, раніше не судимій, повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307 КК України.

19.02.2025 о 18 год. 30 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Яланець Бершадського району Вінницької області та жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, з середньою освітою, інваліда 3 групи, вдову, раніше не судиму, затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколами огляду грошових коштів та покупця від 12.02.2025 та 19.02.2025;

протоколами огляду речей наданих ОСОБА_7 від 12.02.2025 та 19.02.2025;

протоколом проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 12.02.2025;

протоколом про хід НСРД, аудіо-, відеоконтроль особи від 17.02.2025;

протоколом затримання особи ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України від 19.02.2025;

протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ;

іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому, щодо ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватись від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років.

Ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження - підтверджується тим, що на даний час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває та ОСОБА_5 перебуваючи на волі може вживати заходів для знищення, переховування наркотичних засобів, які зберігає не за місцем свого проживання, а також вживати заходів, щодо переховування належного їй майна, оскільки санкція ч. 2 ст. 307 КК України, передбачає конфіскацію майна.

Ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином підтверджується тим, що на даний час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває та вживаються заходи, щодо встановлення каналів постачання ОСОБА_5 наркотичних засобів, які вона в подальшому збувала. Перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може вживати заходів щодо попередження своїх співучасників та знищення слідів для уникнення від кримінальної відповідальності, а також остання може намагатися перетнути кордон, з метою уникнення покарання.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 підтверджується тим, що за короткий проміжок часу остання вчинила декілька злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, а також те, що під час під час проведення обшуку за місцем її проживання виявлено наркотичні засоби, які вона незаконно зберігала, що свідчить про те, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу прошу врахувати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинення тяжкого злочину за яке передбачено покарання, у виді позбавлення волі строком до 10 років, вік та стан здоров`я підозрюваної дозволяє їй обирати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вказане свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та може призвести до затягування строку проведення досудового розслідування, що буде суперечити загальним засадам кримінального провадження, а саме ст. 28 КПК України, оскільки:

особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання;

особиста порука, оскільки у ОСОБА_5 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останню в суд на першу вимогу;

застава, оскільки у ОСОБА_5 відсутнє постійне місце роботи та необхідні кошти;

домашній арешт, так як вказаний запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам, зокрема перешкоджанню встановленню її спільників, а також знищенню, приховуванню інших наркотичних засобів, чи належного їй майна.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 підтримали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання слідчого та просила обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 , в судовому засіданні заперечувала проти застосування до її підзахисної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просила застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час. Стверджує, що ОСОБА_5 має онкологічне захворювання, є інвалідом 3 групи та потребує постійного лікування, не має наміру ухилятися від органів досудового розслідування чи суду.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали поданого клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно роз`яснень, що містяться в п.3 та п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. Обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

У частині 3 статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

В обґрунтування заявленого клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий зазначає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжкого і за яке їй може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності вона може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно положень ч.1 та ч.2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Так, з матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, який відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

19.02.2025 ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Проте, підозра ОСОБА_5 у вчиненні даного злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити її належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Оцінюючи доводи прокурора та слідчого про необхідність застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через ризики можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити, будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню, що прокурором не доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу підозрюваної ОСОБА_5 , яка раніше не судима, має постійне місце реєстрації та проживання, має онкологічне захворювання,є інвалідом 3 групи, за відсутності обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити її належної поведінки, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діянь, в яких підозрюється ОСОБА_5 та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, та приходить до висновку, що прокурором та слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту слід відмовити.

При цьому, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання її винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, за яке їй може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, слідчий суддя вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для потреб досудового розслідування та зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України.

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України на підозрюваної ОСОБА_5 слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого відділення Відділу поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, а також до органів прокуратури Гайсинського району та в Бершадський районний суд в період досудового розслідування та судового провадження за першою вимогою; 2) не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 до 6:00 години без дозволу слідчого, прокурора, або суду;3) здати, при наявності, на зберігання до ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області особисті документи, які дають право виїзду з України.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 181, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 205, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 від 03.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Яланець Бершадського району Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, вдови, інваліда 3 групи, раніше не судимої, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час за місцем проживання: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого відділення Відділу поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, а також до органів прокуратури Гайсинського району та в Бершадський районний суд в період досудового розслідування та судового провадження за першою вимогою;

2) не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 до 6:00 години без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

3) здати, при наявності, на зберігання до ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області особисті документи, які дають право виїзду з України.

Надати можливість працівникам органу поліції з метою контролю за поведінкою ОСОБА_5 з`являтися в її житло із вимогою надавати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Виконання ухвали доручити ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом внутрішніх справ.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом - по 19.04.2025 включно.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1