Справа № 299/8305/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/881/24 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2024 року, клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 , задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, починаючи з 17.12.2024 року по 09.02.2025 року (включно).

Датою закінчення дії запобіжного заходу є 10.02.2025 року.

З матеріалів клопотання вбачається, що старший слідчий СВ відділення поліції № 1 Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 304 КК України.

Клопотання слідчий обґрунтував тим, що встановлені під час досудового розслідування обставини та зібрані докази, свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у інше приміщення, вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану; ч. 2 ст. 304 КК України - втягнення малолітньої особи у протиправну діяльність; ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. У відповідності до ч. 5 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 304 України, відносяться до тяжких злочинів.

Також зазначив, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання продовженню злочинної діяльності та можливого ухилення від досудового слідства виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки у ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував дані, що характеризують особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, який не виключає можливості тримання останнього під вартою, характер діянь, які інкримінуються ОСОБА_6 - є тяжкими і передбачають можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та низки об`єктивних обставин, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, тому, з урахуванням виключних обставин, клопотання слідчого задовольнив.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням процесуального права і підлягає зміні. Зазначає, що клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам ч. 1 ст. 184, ч. 3-5 ст. 199 КПК України, та стороною обвинувачення не доведено обставини, які свідчать про наявність хоча б одного з визначених ст.177 КПК України ризиків. Звертає увагу, що клопотання сторони обвинувачення так і ухвала Міжгірського районного суду Закарпатської області не містять чіткого визначення наявних для кримінального провадження реальних ризиків, які потребують вжиття заходів щодо обмеження прав та свобод обвинуваченого, а містить лише нічим не підтверджені припущення. Вважає, що суд при вирішення питання обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не в повній мірі, односторонньо дослідив обставини справи та не надав оцінку можливості у застосуванні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Просить суд, оскаржувану ухвалу слідчого судді змінити та визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень.

Разом з тим, адвокат ОСОБА_5 подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, мотивуючи тим, що захисник не отримала повного тексту оскаржуваної ухвали слідчого судді, тобто строк на апеляційне оскарження пропущено захисником від обставин, які не залежали від його волі, тому, просить суд поновити такий.

До початку судового засідання від прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_9 надійшло клопотання про неможливість прибуття до апеляційного суду, у зв`язку із зайнятістю в інших судових процесах. Просив провести розгляд апеляційної скарги захисника без участі прокурора та відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 , неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін. Разом з тим, в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища підозрюваного ОСОБА_6 і від нього не надходило клопотання про бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про суть ухвали слідчого судді, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 395 КПК України, апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді може бути подано протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Приписи ст. 24 цього Кодексу гарантують право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 117 КПК України, строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду, якщо він пропущений з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим суддею Виноградівського районного суду Закарпатської області 17 грудня 2024 року було оголошено вступну та резолютивну частину оскаржуваної ухвали. На думку колегії суддів, причини пропуску строку на апеляційне оскарження пов`язані з необізнаністю захисника з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення та необхідністю отримання повного тексту ухвали слідчого судді, а тому в даному випадку є поважними.

Враховуючи викладене, клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Вищезазначена ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам закону.

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що СВ відділення поліції № 1 Берегівського районного ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0000402, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 304 КК України.

09 грудня 2024 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 304 КК України.

З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколами допиту свідків, протоколом огляду місця події, висновками експертів, іншими документами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

В межах даного кримінального провадження старший слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Як слідує з наданих матеріалів, слідчим суддею належним чином і в повній мірі досліджені у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_6 міг вчинити зазначені кримінальні правопорушення.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень в апеляційній скарзі не оспорюються.

Слідчий суддя також, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, належним чином врахував те, що злочини, які інкримінуються ОСОБА_6 є тяжкими і передбачають можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, дані про особу ОСОБА_6 , а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджено матеріалами клопотання.

Дані висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, а не факту конкретного їх вчинення.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, оскільки тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема позицією, викладеною у справі "Ілійков проти Болгарії" № 33977/96 від 26 липня 2001 року, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак, сама по собі тяжкість злочину не є єдиною визначальною умовою при встановленні ризику, проте разом з іншими обставинами повинна враховуватись слідчим суддею під час вирішення розгляду клопотання про обрання особі запобіжного заходу.

Колегія суддів за результатами розгляду провадження дійшла висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Даних, які б унеможливлювали тримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при її постановленні.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо визначення відносно підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у виді застави, то апеляційний суд не може визнати їх слушними.

Так, згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255 - 255-3КК України.

На думку апеляційного суду, враховуючи зміст оголошеної ОСОБА_6 підозри, зокрема у вчиненні кримінального правопорушення, який вчиненого із застосуванням насильства, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України обґрунтовано не визначив розмір застави.

Таким чином, апеляційний суд, враховуючи викладені обставини та беручи до уваги наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважає, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визначення ОСОБА_6 застави.

З огляду на викладене вимоги апеляційної скарги захисника щодо зміни ухвали слідчого судді про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задоволенню не підлягають.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, апеляційним переглядом не встановлено.

Приймаючи рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог статей 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику-адвокату ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, починаючи з 17.12.2024 по 09.02.2025 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді