Дата документу 07.01.2025Справа № 554/6509/24
Провадження № 1-кс/554/886/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ УСБУ в Полтавській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Горлівка Донецької області, громадянки України, заміжньої, працюючої бухгалтером «Полтавської вагонної дільниці» АТ «Укрзалізниця», інваліда 2 групи, зареєстрованої як ВПО за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч.ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України, по матеріалам досудового розслідування № 0000022, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , яке мотивує наступним.

Громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи, що 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України надала представникам іноземної держави допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Горлівки Донецької області, зареєструвалася з 12.09.2016, як ВПО у АДРЕСА_1 .

Також, остання має чоловіка ОСОБА_7 , зареєстрованого, як ВПО з 25.03.2018 року за адресою: АДРЕСА_3 . Подружжя ОСОБА_8 тривалий час спільно проживали на території Полтавської області. ОСОБА_7 01.03.2020 через пропускний пункт «Майорське» (Зайцево) в напрямку м. Горлівка Донецької області виїхав на тимчасово окуповану територію України та в подальшому добровільно вступив в «11 ОМСП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (в/ч НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 », та на даний час проходить військову службу в збройному формуванні держави агресора - НОМЕР_2 окремий мотострілецький полк ЗС РФ (далі - 89 ОСП) (в/ч НОМЕР_3 ).

ОСОБА_4 за допомогою власного мобільного телефону НОМЕР_4 , через мобільний додаток «месенджер» - «Telegram», активно підтримує спілкування зі своїм чоловіком ОСОБА_7 , який використовує мобільний додаток «месенджер» - «Telegram» з зареєстрованими номерами мобільних телефонів НОМЕР_5 та НОМЕР_6 .

В ході вищевказаного спілкування ОСОБА_4 розділяє ідеологічні погляди та діяльність свого чоловіка в складі збройного формування держави агресора - РФ, направлену проти держави України, а також займає антиукраїнську позицію та підтримує дії держави-агресора (Російської Федерації) у проведенні агресивної війни проти України.

ОСОБА_4 , тривалий час працюючи бухгалтером «Полтавської вагонної дільниці» АТ «Укрзалізниця», який є об`єктом критичної інфраструктури, має доступ до інформації щодо розкладу переміщення військових ешелонів, кількісного та якісного складу військової техніки та особового складу ЗС України, характеру та приналежності вантажів тощо, а також іншої інформації військового характеру у вказаній сфері.

Так, 07.02.2024 громадянка України ОСОБА_4 , керуючись метою надання допомоги іноземній державі, іноземній організації або їх представникам у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_4 , через мобільний додаток «месенджер» - «Telegram», повідомила своєму чоловіку ОСОБА_7 , військовослужбовцю збройного формування держави-агресора, інформацію щодо розташування в м. Миргород Полтавської області 831-ої Миргородської бригади тактичної авіації (в/ч НОМЕР_7 ).

В подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, 15.04.2024

ОСОБА_4 керуючись метою надання допомоги представникам іноземної держави у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_4 , через мобільний додаток «месенджер» - «Telegram», повідомила своєму чоловіку ОСОБА_7 , військовослужбовцю збройного формування держави-агресора, інформацію щодо факту обстрілу військової частини, що знаходиться на території АДРЕСА_4 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 (в/ч НОМЕР_8 ), що не висвітлювалося в засобах масової інформації.

Разом з цим, в ході спілкування ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_4 про необхідність підтримання спілкування та надання допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, шляхом передачі необхідної інформації, зокрема військового характеру співробітнику Федеральної служби безпеки РФ (далі ФСБ РФ) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який використовує для спілкування в мобільному додатку «месенджері» - «Telegram» номер мобільного телефону НОМЕР_9 .

09.05.2024 року продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_4 керуючись метою надання допомоги іноземній державі, іноземній організації або їх представникам у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, через мобільний додаток «месенджер» - «Telegram», повідомила співробітнику ФСБ РФ ОСОБА_9 інформацію щодо переміщення особового складу військовослужбовців та військової техніки в напрямку м. Ізюм Харківської області та м. Дніпро, про влучання повітряних засобів ураження по території Полтавської області, а саме про обстріл ІНФОРМАЦІЯ_4 (в/ч НОМЕР_8 ), що не висвітлювалося в засобах масової інформації, про факт розташування в АДРЕСА_4 бригади тактичної авіації (в/ч НОМЕР_7 ) та проведення на базі вищевказаної військової частини навчання пілотів.

В подальшому, побоюючись викриття, ОСОБА_4 припинила безпосереднє спілкування з співробітником ФСБ РФ ОСОБА_9 , однак продовжила спілкування та передачу інформації, шляхом спілкування зі своїм чоловіком ОСОБА_7 , який є військовослужбовцем збройного формування держави-агресора та безпосередньо здійснює спілкування з вищевказаним співробітником ФСБ РФ.

Так, продовжуючи свою злочинну діяльність, 23.05.2024 року ОСОБА_4 , керуючись метою надання допомоги представнику іноземної держави у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_4 , через мобільний додаток «мессенджер» - «Telegram», повідомила своєму чоловіку ОСОБА_7 , військовослужбовцю збройного формування держави-агресора, інформацію щодо факту обстрілу вагонної дільниці №7 у м. Харків АТ «Укрзалізниці», що не висвітлювалося в засобах масової інформації.

Окрім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, 29.05.2024 року ОСОБА_4 , керуючись метою надання допомоги іноземній державі, іноземній організації або їх представникам у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_4 , через мобільний додаток «мессенджер» - «Telegram», повідомила своєму чоловіку ОСОБА_7 , військовослужбовцю збройного формування держави-агресора, інформацію про заходи евакуації товарно-матеріальних цінностей АТ «Укрзалізниця», а також про факти транспортування пасажирськими залізничними вагонами військовослужбовців ЗС України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність 30.05.2024 року ОСОБА_4 , керуючись метою надання допомоги представнику іноземної держави у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_4 , через мобільний додаток «месенджер» - «Telegram», повідомила своєму чоловіку ОСОБА_7 , військовослужбовцю збройного формування держави-агресора, інформацію щодо використання шести вагонів АТ «Укрзалізниця» для транспортування особового складу військовослужбовців в напрямку м. Костянтинівка Донецької області.

В подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність 17.08.2024 року ОСОБА_4 , керуючись метою надання допомоги представнику іноземної держави у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_4 , через мобільний додаток «месенджер» - «Telegram», повідомила своєму чоловіку ОСОБА_7 , військовослужбовцю збройного формування держави-агресора, інформацію про факт обстрілу 15.08.2024 військової частини НОМЕР_10 у АДРЕСА_4 .

Окрім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність 03.09.2024 року ОСОБА_4 , керуючись метою надання допомоги представнику іноземної держави у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_4 , через мобільний додаток «мессенджер» - «Telegram», повідомила своєму чоловіку ОСОБА_7 , військовослужбовцю збройного формування держави-агресора, інформацію про факт обстрілу в м. Полтава 179-ого об`єднаного навчально-тренувального центру військ зв`язку (в/ч НОМЕР_11 )

Тобто, громадянка України ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи, що діє в умовах збройного конфлікту та введеного на території України воєнного стану, триваючої відкритої військової агресії РФ проти України, здійснення її збройними силами інтенсивних ракетно-бомбових ударів та артилерійських обстрілів по військовим та цивільним об`єктам на всій території України, окупації її територій, своїми умисними діями, а саме повідомленням представникам країни агресора - РФ, інформації військового характеру, тим самим вчинила державну зраду в формі надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненого в умовах воєнного стану, та діяла на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що 31.10.2023 року громадянка України ОСОБА_4 займаючи антиукраїнську позицію та підтримуючи дії держави-агресора (Російської Федерації) у проведенні агресивної війни проти України, маючи злочинний умисел, спрямований на заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, реалізуючи та бажаючи довести його до кінця, і досягнути злочинну мету, перебуваючи за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи власний мобільний телефон з сім-картою НОМЕР_4 , через мобільний додаток «мессенджер» - «Telegram», повідомила ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , інформацію, наступного змісту:

«- Ни мыслить, ни анализировать, ни фильтровать, вообще, вот эти все новости. Для чего это все делается. Шо это делается. Не нифига. Ото знаешь как попугаи повторяют, а потом от это же как началось в том году, я говорю «Ну, всё, говорю, пошла жара в хату». Говорю, теперь, говорю, ждите.

Говорю, покращення, говорю, ждите. О, так они: «Ну, не мы ж на них напали, они ж на нас напали». Я говорю: «Й*б твою мать! А восемь лет вы своих граждан с паспортами украинскими вот гас, гасите! Донецк, Луганск». Это нормально? Мирняк там просто гибнет, дети гибнут. Это нормально?! Только ж вам тут ничего никто не рассказывает».

Відповідно до висновку додаткової судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 1123 від 07.11.2024, проведеної експертами Полтавського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України, у даному висловлюванні міститься висловлювання з лінгвістичними ознаками заперечення збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, зокрема шляхом представлення збройної агресії РФ проти України як внутрішнього громадянського конфлікту.

Зміст даного висловлювання був доведений співрозмовнику ОСОБА_4 - ОСОБА_10 , шляхом усного мовлення в ході телефонної розмови.

Тобто, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних суспільно-небезпечних наслідків, з політичних та ідеологічних мотивів, з метою швидкого донесення інформації антиукраїнської спрямованості, 31.10.2023 здійснила заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, 14.03.2024 року ОСОБА_4 , займаючи антиукраїнську позицію та підтримуючи дії держави-агресора (Російської Федерації) у проведенні агресивної війни проти України, маючи злочинний умисел, спрямований на заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, реалізуючи та бажаючи довести його до кінця, і досягнути злочинну мету, перебуваючи за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи власний мобільний телефон з сім-картою НОМЕР_4 , через мобільний додаток «мессенджер» - «Telegram», повідомила ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , інформацію, наступного змісту:

« ОСОБА_4 - А що ты хочешь?! Люди сейчас лишь, лишь бы куда, только отсюда подальше. Ну, шо они молодые?! Они понимают, шо, Таня, это, понимаешь, люди, которые понимают, шо у них другого выхода нету, только как бежать отсюда, это, это подвиг, я считаю. Я считаю, шо это подвиг. (перешк.) Потому шо, если, а если они понимают, шо, это самое, их просто заставят идти воевать, а никто ж воевать не умеет. То они понимают, шо они идут, как пушечное мясо. И, тем более, если они староверы, они веруют, и они понимают, шо им это вообще делать нельзя, по вере (не дог.) Ну. гражданская война. Убивает брат брата. Понимаешь? И брать на себя этот грех, я вообще тогда (не дог.) Я пони (не дог.) Я этих людей понимаю, и я их полностью поддерживаю. Потому що у нас сейчас у власти это антихристы. Самые натуральные. Больше я их никак не могу назвать. То, шо они делают, тут эти все парады, и вообще вот эта вся мировая гегемония, это всё люди не от Бога».

Відповідно до висновку додаткової судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 1123 від 07.11.2024 року, проведеної експертами Полтавського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України, у даному висловлюванні міститься висловлювання з лінгвістичними ознаками заперечення збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, зокрема шляхом представлення збройної агресії РФ проти України як внутрішнього громадянського конфлікту.

Зміст даного висловлювання був доведений співрозмовнику ОСОБА_4 - ОСОБА_10 , шляхом усного мовлення в ході телефонної розмови.

Тобто, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних суспільно-небезпечних наслідків, з політичних та ідеологічних мотивів, з метою швидкого донесення інформації антиукраїнської спрямованості, 14.03.2024 здійснила заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту.

Правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність ОСОБА_4 : вчинення державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а саме шляхом надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2113-ІХ від 03.03.2022); заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України; заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, вчиненому повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

07.01.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч.ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України.

На підставі наведеного, посилаючись на наявність ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, слідчий просить обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрювана в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання. Зазначила, що не бачить в своїх діях криміналу, вона не підтримує агресію РФ, не допомагала нікому.

Захисник в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання. Зазначила, що підозра не обґрунтована, ризики не доведені. Підозрювана має стійкі соціальні зв`язки, на її утриманні знаходиться повнолітній непрацюючий син.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що 07.01.2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч.ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України.

В матеріалах провадження містяться достатні дані, які переконують суд у тому, що підозрювана могла вчинити інкримінований їй злочин, висунута підозра є обґрунтованою. При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваної не є предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Так, в судовому засіданні сторонами кримінального провадження надані докази, які на думку слідчого судді свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч.ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України, що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами а саме: - повідомленням відділу контррозвідки УСБУ в Полтавській області про виявлення ознак кримінальних правопорушень; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; висновком експерта №842 від 16.09.2024 за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи; висновком експерта №1123 від 07.11.2024 за результатами проведення додаткової судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи; відповідями оперативного підрозділу на доручення слідчого; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності;

- наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Під час надання оцінки наявності вказаних ризиків, слідчим суддею також враховується, що згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» із урахуванням продовження строку дії правового режиму, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який наразі триває.

При цьому, будь-який інший запобіжний захід до підозрюваної застосувати неможливо, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою, а отже застосування будь-якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не є можливим згідно з процесуальними нормами.

Слідчий суддя зазначає, що кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення та особи підозрюваної, яка може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а тому слідчий суддя вважає що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 забезпечить виконання останньою покладених на неї процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а саме: захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Слідчий суддя вважає доведеним прокурором те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти названим вище ризикам, оскільки на даному етапі не є достатніми для гарантування поведінки підозрюваної, виходячи із встановлених судом ризиків та тяжкості кримінальних правопорушень.

Слід зауважити, що ч. 4 ст. 183 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, а саме щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна.

Враховуючи обсяг підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, з огляду на високий ступінь встановлених ризиків, застосування застави у даному випадку також не зможе забезпечити ефективного уникнення встановлених ризиків, у зв`язку з чим застава не застосовується.

Слідчий суддя також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу підозрюваної в їх сукупності, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання її винуватою, вік та стан її здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці її проживання, репутацію, майновий стан.

У судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили, що підозрювана ОСОБА_4 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування щодо підозрюваної виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню та до підозрюваної ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 182-183, 193-194,196-197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, строком на 60 днів, який обчислювати з 16 год. 20 хв. 07.01.2025 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 07.03.2025 року, 16 год.20 хв.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1