Справа№ 953/366/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників кримінального провадження, в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт та додані до нього матеріали, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000647 від 20.11.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який на утриманні малолітніх осіб та осіб похилого віку не має, офіційно не працевлаштований, не є інвалідом, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 13.06.2024 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк 200 годин,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування встановлені наступні обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

13.06.2024 ОСОБА_3 засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин.

21.10.2024 ОСОБА_3 прибув до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, де був письмово ознайомлений з порядком і умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попереджений про кримінальну відповідальність, відповідно до ч.2 ст.389 КК України, про що останній надав підписку. Також ОСОБА_3 під особистий підпис видано направлення до Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області, що розташований за адресою м.Харків, вул.Алчевських, 49, для відбування безоплатних громадських робіт, відповідно до якого він повинен приступити до відбування покарання з 01.11.2024.

Однак, ОСОБА_3 будучи працездатним, маючи змогу працювати та відбувати призначене Київським районним судом м. Харкова покарання умисно, ігноруючи вирок суду, з метою ухилення від відбування громадських робіт, без поважних причин, ігноруючи обов`язки пов`язані із відбуттям призначеного покарання, згідно табелю виходу на роботу з 01.11.2024 року по 30.11.2024 року (не вийшов на відпрацювання покарання: 01.11.2024 року, 02.11.2024 року, 04.11.2024 року, 05.11.2024 року, 06.11.2024 року, 07.11.2024 року, 08.11.2024 року, 09.11.2024 року, 11.11.2024 року, 12.11.2024 року, 13.11.2024 року, 14.11.2024 року, 15.11.2024 року, 16.11.2024 року, 18.11.2024 року, 19.11.2024 року, 20.11.2024 року, 21.11.2024 року, 22.11.2024 року, 23.11.2024 року, 25.11.2024 року, 26.11.2024 року, 27.11.2024 року, 28.11.2024 року, 29.11.2024 року, 30.11.2024 року), з 01.12.2024 року по 28.12.2024 року (не вийшов на відпрацювання покарання: 02.12.2024 року, 03.12.2024 року, 04.12.2024 року, 05.12.2024 року, 06.12.2024 року, 07.12.2024 року, 09.12.2024 року, 10.12.2024 року, 11.12.2024 року, 12.12.2024 року, 13.12.2024 року, 14.12.2024 року, 16.12.2024 року, 17.12.2024 року, 18.12.2024 року, 19.12.2024 року, 20.12.2024 року, 21.12.2024 року, 23.12.2024 року, 24.12.2024 року, 25.12.2024 року, 26.12.2024 року, 27.12.2024 року, 28.12.2024 року) до Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області не з`явився, чим ухилився від їх відбування.

Такі дії, ОСОБА_3 набули тривалого системного характеру і полягають у невиконанні обов`язку (бездіяльність) щодо відбування покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт та відповідно до ст.40 КВК України є ухиленням від виконання покарання, оскільки більше двох прогулів без поважних причин протягом місяця є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.

Отже, з 01.11.2024 по 28.12.2024 під час перебування на обліку у Київському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації » в Харківській області ОСОБА_3 без поважних причин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення, будучи попередженим про наслідки не відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт, систематично не виходив на відпрацювання громадських робіт, допустив прогули та фактично не відпрацював 200 години.

Вказані дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками кримінального провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акту за їх відсутності, а обвинувачений ОСОБА_3 , захисником якого є адвокат ОСОБА_4 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку. А тому суд, за клопотанням прокурора ОСОБА_5 в порядку ч.1 ст.302 КПК України, вважає за доцільне розглянути обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження на підставі обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч.2 ст.382 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Отже, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

У відповідності до класифікації кримінальних правопорушень, передбаченою ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 , передбачене ч.2 ст.389 КК України, є кримінальним проступком.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно п.1 ч.1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_3 одружений, офіційно непрацевлаштований, має середню освіту, на утриманні малолітніх осіб та осіб похилого віку не має, є осудною особою, інвалідом чи військовослужбовцем не являється, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.06.2024 за ч. 1 ст. 125 КК України з призначенням покарання у виді 200 годин громадських робіт.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується ст.ст. 50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.2 ст.389 КК України у виді обмеження волі.

Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує, що згідно вироку Київського районного суду м. Харкова від 13.06.2024 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком 200 годин, покарання за цим вироком не відбуто, від відбування покарання ОСОБА_3 ухилявся, чим вчинив кримінальне правопорушення, що також свідчить про його стійку злочинну діяльність, небажання ставати на шлях виправлення.

Саме таке покарання, на переконання суду, є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого.

Відповідно до ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи із співвідношення, що одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт.

Виходячи із вимог п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України невідбута частина покарання ОСОБА_3 за вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.06.2024 у виді 200 годин громадських робіт відповідає 25 дням обмеження волі.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ОСОБА_3 після постановлення вироку Київського районного суду м. Харкова від 13.06.2024, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, тому суд призначає остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком суду покарання у виді 1 року обмеження волі, невідбутої частини покарання за попереднім вироком у виді 20 днів обмеження волі.

Крім того, суд враховує усталену практику Верховного Суду відповідно до якої у випадках наявності попереднього вироку, яким особі призначено покарання, яке слід відбувати реально, то під час постановлення нового вироку із застосуванням положень ст. 71 КК України суд не може звільнити обвинуваченого від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України (постанови Верховного суду від 27.10.2020 у справі № 686/3226/20 (провадження №51-3730 км 20), від 09.08.2022 у справі № 359/4720/20 (провадження № 51-5104 км 21).

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази, судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376, 382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м.Харкова від 13.06.2024, згідно з вимогами п.4 ч.1 ст.72 КК України виходячи із співвідношення, що одному дню обмеженню волі відповідають вісім годин громадських робіт, та остаточно призначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді 1 (одного) року 20 (двадцять) днів обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та ст.382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя - ОСОБА_1