Єдиний унікальний номер: 379/322/25
Провадження № 1-кс/379/154/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 рокум.Тараща

Слідчий суддя Таращанського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , поданого за матеріалами досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000029, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Іванівка Ставищенського району Київської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , має базову загальну середню освіту, працюючої сортувальником ТОВ «Ясенсвіт», незаміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є особою з інвалідністю, не депутата, не адвоката, раніше не судимої,

УСТАНОВИВ:

Заступник начальника СВ відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_5 , подав до Таращанського районного суду Київської області клопотання, погоджене начальником Ставищенського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що в серпні 2024 (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) до місця проживання ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_1 прийшла його знайома ОСОБА_4 . Цього ж дня під час спілкування ОСОБА_8 попросив ОСОБА_4 налаштувати на належному їй мобільному пристрої додаток із доступом до його банківського рахунку, оскільки у ОСОБА_8 був відсутній мобільний телефон, для того, щоб в подальшому при необхідності мати можливість здійснювати банківські транзакції. Цього ж дня, ОСОБА_4 з власного мобільного пристрою авторизувалася у особистому кабінеті в додатку «Приват24», належному ОСОБА_8 .

В подальшому, 10.09.2024 близько 09 години 53 хвилин в ОСОБА_4 , яка перебувала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та на телефоні якої був встановлений додаток «Приват24» зі збереженим паролем доступу до особистого кабінету ОСОБА_8 , виник злочинний умисел на заволодіння коштами з банківської картки ОСОБА_8 шляхом їх викрадення. З цією метою ОСОБА_4 10.09.2025 в період часу з 09 год. 53 хв. до 14 год. 04 хв., діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою незаконного збагачення за рахунок чужих коштів, достовірно знаючи, що на території України, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, введено воєнний стан, дію якого продовжено відповідно до Указу Президента України № 271/2024 від 06.05.2024, а також усвідомлюючи що дані грошові кошти належать ОСОБА_8 , здійснила таємне викрадення чужих коштів в сумі 1900 гривень шляхом їх перерахування на власну банківську картку № НОМЕР_1 . Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння коштами з банківської картки ОСОБА_8 шляхом їх викрадення ОСОБА_4 11.09.2024 в період часу з 11 год. 05 хв. до 11 год. 33 хв. діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою незаконного збагачення за рахунок чужих коштів усвідомлюючи, що дані грошові кошти належать ОСОБА_8 , здійснила таємне викрадення чужих коштів в сумі 1190 гривень шляхом їх перерахування на власну банківську картку № НОМЕР_1 .

Вказаними діями ОСОБА_4 спричинила майнову шкоду потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 3090 гривень.

Також, 10.09.2024 у ОСОБА_4 , яка перебувала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виник протиправний умисел на викрадення грошових коштів ОСОБА_8 , які зберігаються на його картковому рахунку № НОМЕР_2 (банківська карта), відкритому в АТ КБ «Приват Банк».

З метою реалізації свого протиправного умислу ОСОБА_4 , 10.09.2024 в період часу з 09 год. 53 хв. до 14 год. 04 хв. таємно від оточуючих, використовуючи встановлений додаток «Приват24» на своєму телефоні, який має доступ до карткового рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_8 , володіючи навичками роботи з мобільним телефоном, діючи умисно, посягаючи на право власності потерпілого ОСОБА_8 , самостійно, без дозволу останнього, маючи прямий умисел спрямований на несанкціоноване втручання в роботу облікового запису ОСОБА_8 в автоматизованій інформаційній системі «Приват24» АТ КБ «Приват Банк», який згідно зі ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є таким, що становить банківську таємницю, усвідомлюючи, що вона не має права законного доступу до неї, з метою незаконного отримання відомостей щодо суми коштів, розміщених на картковому рахунку ОСОБА_8 за № НОМЕР_2 , відкритого в АТ КБ «Приват Банк», використовуючи власний мобільний телефон, з використанням всесвітньої інформаційної системи Інтернет, здійснила несанкціоноване втручання в роботу облікового запису потерпілого та отримала таким чином несанкціонований доступ та контроль над картковим рахунком ОСОБА_8 за № НОМЕР_2 та інформації про наявні грошові кошти на картковому рахунку потерпілого.

Окрім цього, 10.09.2024 в період часу з 09 год. 53 хв. до 14 год. 04 хв. ОСОБА_4 , яка перебувала за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на заволодіння належними ОСОБА_8 грошовими коштами, використовуючи несанкціонований доступ до раніше встановленого додатку «Приват24» на своєму мобільному телефоні, який дає доступ до карткового рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_8 , вчинила несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої інформаційної системи «Приват24» АТ КБ «Приват Банк».

Усвідомлюючи, що заволодіння коштами потерпілого, що зберігаються та обліковуються у безготівковій формі можливо лише шляхом складання та використання платіжного доручення в електронному вигляді, для забезпечення несанкціонованого списання коштів потерпілого, з використанням всесвітньої інформаційної системи Інтернет, ОСОБА_4 діючи умисно підробила електронні платіжні документи платіжні доручення від 10.09.2024, у яких зазначила завідомо недостовірні відомості щодо наміру платника ОСОБА_8 з власного карткового рахунку № НОМЕР_2 здійснити у встановленому порядку перерахунок коштів сумами 700, 300, 300, 300, 300, грн. на рахунок за № НОМЕР_1 картки АТ «monobank», відкритий на ім`я ОСОБА_4 , які направила до автоматизованої системи обробки інформації, чим здійснила підробку документа на переказ та використання підробленого документа на переказ. Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 діючи умисно підробила електронні платіжні документи платіжні доручення від 11.09.2024, у яких зазначила завідомо недостовірні відомості щодо наміру платника ОСОБА_8 з власного карткового рахунку № НОМЕР_2 здійснити у встановленому порядку перерахунок коштів сумами 300, 600, 290 грн. на рахунок за № НОМЕР_1 картки АТ «monobank», відкритий на ім`я ОСОБА_4 , які направила до автоматизованої системи обробки інформації, чим здійснила підробку документа на переказ та використання підробленого документа на переказ.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. На підставі вищезазначених завідомо підроблених документів на переказ - платіжних доручень від 10.09.2024 та 11.09.2024, з карткового рахунку ОСОБА_8 несанкціоновано списано кошти в розмірі 3090 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_1 картки АТ «monobank», відкритий на ім`я ОСОБА_4

17.04.2025 матеріали кримінальних проваджень № 0000029від 18.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, №0000104 від 17.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 200 КК України, та №0000105 від 17.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, об`єднано в одне провадження, якому присвоєно номер № 0000029.

17.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними по провадженню доказами, доданими до клопотання.

В ході здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи особу підозрюваної вважає за можливе у відповідності до змісту ч. 1 ст. 179 КПК України обрати відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з метою забезпечення її належної процесуальної поведінки та зобов`язати її виконувати покладені на неї слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Під час розгляду клопотання прокурор його підтримав з наведених у цьому клопотанні підстав. Зазначив, що досягнення мети застосування запобіжного заходу, передбаченої у ч. 1 ст. 177 КПК України, буде можливим за допомогою особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваної обов`язків, які визначені в пунктах 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Підозрювана ОСОБА_4 не заперечувала проти застосування до неї запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням на неї відповідних обов`язків. Вину визнала у повному обсязі.

Слідчий суддя, заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали додані до клопотання, у межах наведених доводів, застосовує такі положення закону та дійшов до таких висновків.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

З огляду на наведене, слідчий суддя має вирішити питання про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

До того ж, на виконання ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя має перевірити, чи доведена необхідність покладення на підозрювану ОСОБА_4 зазначених у клопотанні слідчого обов`язків.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя керується таким.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року за заявою № 42310/04 зазначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Слідчим суддею установлено, що 18.02.2025 до ЄРДР внесено відомості за №0000029 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

17.04.2025 матеріали кримінальних проваджень № 0000029 від 18.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, № 0000104 від 17.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 200 КК України, та № 0000105 від 17.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, об`єднано в одне провадження, якому присвоєно номер № 0000029.

17.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200 КК України.

У судовому засіданні підозрювана ОСОБА_4 вину в учиненому повністю визнала.

До того ж, про її причетність до вказаного у повідомленні про підозру кримінального правопорушення свідчать надані до клопотання:

протокол допиту потерпілого від 20.02.2025;

протокол тимчасового доступу до речей і документів від 19.03.2025;

протокол огляду документу від 20.03.2025;

протокол тимчасового доступу до речей і документів від 31.03.2025;

протокол огляду документу від 03.04.2025;

протокол допиту підозрюваного від 17.04.2025.

Вирішуючи питання про наявність ризику, заявленого стороною обвинувачення, слідчий суддя керується таким.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Макаров проти Росії», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Слідчим суддею встановлено, що підозрювана ОСОБА_4 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно працевлаштована, незаміжня, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судима.

При цьому, підозрювана підозрюється у вчиненні:

тяжкого злочину, а саме за ч. 4 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років;

кримінального проступку, а саме за ч. 1 ст. 361 КК України, санкція якого передбачає штраф від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк;

нетяжкого злочину, а саме за ч. 1 ст. 200 КК України, санкція якого передбачає штраф від трьох до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, слідчий суддя вважає доведеним, що існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто вчинення спроб незаконно впливати на потерпілого, оскільки ОСОБА_4 відома особа потерпілого, тобто має можливість незаконно впливати на потерпілого шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності.

Отже, оскільки стороною обвинувачення доведена наявність усіх обставин, передбачених у ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя висновує про доцільність застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, що є найм`якшим у переліку, передбаченому ч.1 ст. 176 КПК України.

Слідчий суддя погоджується з прокурором щодо того, що для досягнення мети застосування запобіжного заходу, визначеної в ч. 1 ст. 177 КПК України, на підозрювану ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 176-179, 193, 194, 196, 309, 310, 371, ч. 2 ст. 376, 392, 393, 395 КПК, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , поданого за матеріалами досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000029, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

На підставі пунктів 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрювану ОСОБА_4 до 17.06.2025 включно, такі обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_8 ;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання ОСОБА_4 покласти на заступника начальника СВ відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає

Слідчий суддя:ОСОБА_1