Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

7 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілих ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000005 щодо

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки с. Старе Бориспільського району Київської області,

громадянки України, що зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.190 КК України,

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця м. Київ, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

за апеляційними скаргами прокурора, захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2021 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.11.2021 ОСОБА_14 визнана винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 (в редакції 05.01.2006), ч.4 ст.190 КК України і їй призначено покарання:

- за ч.2 ст. 358 КК України (в редакції 05.01.2006) - 1 рік позбавлення волі;

- за ч.3 ст.358 КК України (в редакції 05.01.2006) - 1 рік обмеження волі;

- за ч.4 ст.190 КК України - 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_14 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна.

На підставі ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_14 звільнена від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України.

Цим же вироком ОСОБА_15 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.190 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна.

На підставі ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_15 звільнений від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України.

Зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 , поданої в інтересах обвинуваченої ОСОБА_14 , вбачається, що захисник просить вирок суду щодо його підзахисної скасувати і закрити кримінальне провадження, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Посилаючись на положення ч.1 ст.91 КПК України, якою визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, вказує на неконкретність висунутого ОСОБА_14 обвинувачення, оскільки досудовим розслідуванням не встановлено час, місце, спосіб вчинення кримінальних правопорушень та осіб, які його вчинили. Обвинувальний акт складений на підставі припущень, обставин, які не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, та суперечливих показаннях потерпілих і свідків, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Що стосується обвинувачення ОСОБА_14 у підробленні документа та використанні завідомо підробленого документа, то суд не встановив, чи мало місце підроблення. Оригінал довіреності, в яку начебто вносились зміни, її дублікат та журнал реєстрації довіреностей вилучались органом досудового розслідування, однак були втрачені, а за наявною в кримінальному провадженні копією довіреності експертиза не проводилась. Крім того, не встановлено, за яких обставин ОСОБА_14 отримала довіреність ОСОБА_16 та в якому виді, ким, коли і в який спосіб у довіреність було внесено зміни та чи вносились такі зміни, взагалі. Не встановлено, чи була ОСОБА_14 обізнана, що довіреність, яку вона використовує, є підробленою і що вона діяла у змові з іншими особами. До того ж, у провину ОСОБА_14 ставляться підроблення та використання довіреності від імені "ОСОБА_54" з посиланням на копію довіреності від імені "ОСОБА_54", проте не надана оцінка діям приватного нотаріуса ОСОБА_17 , який посвідчував довіреність ОСОБА_14 , яка діяла в інтересах ОСОБА_16 , на підставі довіреності, виданої від імені "ОСОБА_54".

Стосовно обвинувачення в заволодінні земельними ділянками ОСОБА_16 та ОСОБА_18 захисник звертає увагу, що вказані особи підписали довіреності на відчуження свого майна на ОСОБА_14 добровільно, з власної ініціативи, на прохання невстановлених осіб. Така поведінка потерпілих не була результатом впливу на них ОСОБА_14 , яка не вела з ними будь-яких перемовин з приводу представництва. Не встановлено, в чому полягав обман ОСОБА_16 та ОСОБА_18 щодо правомірності передачі ними права на майно та чи мав місце такий обман, а так само, яким чином ОСОБА_14 використовувала довіру потерпілих, адже вони не підтримували між собою ніяких відносин. Захисник стверджує і про те, що не здобуто доказів, що ОСОБА_14 була обізнана про такі плани невстановлених осіб та діяла з ними у змові, а не свідомо та законно виконувала взяті на себе зобов`язання. Суд не дав оцінку діям представників ОСОБА_19 , які займались перемовинами з продавцями земельних ділянок, діям представника ОСОБА_18 ОСОБА_20 і представника ОСОБА_16 ОСОБА_21 , які перебували з потерпілими в довірливих відносинах та були обізнані про надані ними довіреності та отримання потерпілими за посвідчення довіреностей на відчуження майна грошових коштів від невстановлених осіб, які діяли в інтересах ОСОБА_19 , діям приватного нотаріуса ОСОБА_22 , який посвідчив договір купівлі-продажу між ТОВ "Таврис" і ОСОБА_15 , який діяв в інтересах "ОСОБА_54" на підставі довіреності на представництво "ОСОБА_54", а також діям посадових осіб ТОВ "Таврис", ТОВ "Консент-Плюс", ТОВ "Васагро", які в результаті інкримінованих ОСОБА_14 дій отримали у власність земельні ділянки та розпорядились ними. Крім того, не конкретизовані дії гіпотетичних співучасників, їх кількість, не встановлено, хто заволодів майном потерпілих та отримав матеріальну вигоду внаслідок злочину. Не встановлено, чи розрахувались ТОВ "Таврис", ТОВ "Консент-Плюс", ТОВ "Васагро" між собою та з ОСОБА_16 і ОСОБА_18 . До того ж, відчуження земельних ділянок здійснювалось ОСОБА_15 , ОСОБА_14 у цьому участь не брала. Наполягає на тому, що висновки суду про те, що ОСОБА_15 діяв за попередньою змовою з ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами, є нічим іншим як припущенням, і що під час судового розгляду не було встановлено обізнаність ОСОБА_14 у тому, що ОСОБА_15 мав намір продати земельні ділянки ОСОБА_16 та ОСОБА_18 і продав їх.

Наголошує на тому, що при шахрайстві має місце вилучення майна з володіння власника або іншого володільця, але з володіння ОСОБА_16 та ОСОБА_18 майно не вибувало, що підтверджується тим, що вони здійснили відчуження належних їм земельних ділянок іншим особам і отримали за це грошову винагороду. Також земельні ділянки ОСОБА_16 та ОСОБА_23 були неодноразово відчужені останніми до інкримінованих ОСОБА_14 подій. Потерпілі не мали у власності майно, яке було об`єктом злочину, оскільки шляхом вкладення сертифікатів на право на земельні ділянки до статутного фонду ВАТ "Промагробудінвест" відповідно до рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.08.2005 втратили право власності на земельні ділянки.

Окрему увагу звертає на те, що не встановлено, кому завдано шкоду та яку. Згідно з вироком кримінальним правопорушенням завдано шкоду потерпілим ОСОБА_16 , ОСОБА_18 і ТОВ "Міжнародний автомобільний холдинг "Атлант-М" (далі - ТОВ "МАХ "Атлант-М").Проте, як вже зазначалось, з володіння ОСОБА_16 та ОСОБА_23 майно не вибувало, оскільки вони здійснили продаж належних їм земельних ділянок і отримали за це грошові кошти. У випадку ТОВ "МАХ "Атлант-М" незрозуміло, яким чином юридична особа могла отримати матеріальні збитки, придбавши земельні ділянки у ОСОБА_16 та ОСОБА_23 через тривалий проміжок часу після обставин, які покладаються у вину ОСОБА_14 , яка не могла знати, що такі правочини будуть здійснені в майбутньому. ТОВ "МАХ "Атлант-М" не було стороною правочинів з придбання земельних ділянок, а наявність договірних зобов`язань та правовідносин між ТОВ "МАХ "Атлант-М" та ОСОБА_24 і ТОВ "Росукрком" нічим не підтверджуються. Тож, вважає, що відсутні фізичні або юридичні особи, які б могли бути потерпілими у даному кримінальному провадженні у розумінні ст.55 КПК України.

Тож, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини в рішеннях у справах "Абрамян проти Росії", "Пелісьє та Сассі проти Франції" в контексті того, що в кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду, підсумовує, що прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону ОСОБА_14 фактично не висунуто обвинувачення, що унеможливлювало судовий розгляд кримінального провадження. Однак у задоволенні клопотання, яке заявлялось на підготовчому судовому засіданні, про повернення обвинувального акта прокурору через його невідповідність вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України суд відмовив.

Також сторона захисту заявляла клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.11 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що на час закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не було встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, і про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), і ще слідчий був зобов`язаний закрити кримінальне провадження за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.358 КК України (в редакції від 05.01.2006), ч.3 ст.358 КК України (в редакції від 05.04.2001), у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, визначених ст.219 КПК України. У задоволенні цих клопотань суд відмовив без належного обґрунтування.

Захисник стверджує, що всі докази в кримінальному провадженні є недопустимими, оскільки зібрані не уповноваженою особою з порушенням підслідності та до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР. Згідно з п.4 ч.2 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії. Натомість досудове розслідування здійснювалося протягом 12 місяців виключно прокурором ОСОБА_9 , що не допускається, адже поєднання функції слідчого і процесуального керівника знищує саму ідею здійснення незалежного контролю за додержанням законів під час досудового розслідування. Верховний Суд, розглянувши справу № 759/833/18, зазначив, що здійснення досудового розслідування не уповноваженими на те особами (органами) визнається істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та має наслідком визнання отриманих доказів недопустимими.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000005 розпочато за фактом заволодіння грошовими коштами ТОВ "МАХ "Атлант-М" в результаті укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок на території Бориспільського району за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Про підозру в заволодінні шляхом шахрайства грошовими коштами цього товариства нікому на повідомлялось і до ЄРДР не вносились відомості про заволодіння шляхом шахрайства земельними ділянками ОСОБА_16 та ОСОБА_18 . З цього захисник робить висновок, що всупереч вимогам ст.214 КПК України збирання доказів органом досудового розслідування відбувалося до внесення відомостей до ЄРДР поза межами кримінального провадження, що є додатковою підставою для визнання їх недопустимими. З цього приводу Верховний Суд в постанові від 26.01.2021 у справі № 127/25394/18 вказав, що докази, здобуті в іншому кримінальному провадженні, з яким провадження щодо обвинуваченого не об`єднувалось та не виділялось з нього, є недопустимими та не можуть бути використані з метою доведення вини особи. На заперечення сторони захисту щодо долучення прокурором недопустимих доказів суд уваги не звернув.

Також, на думку захисника, не можуть бути доказами винуватості ОСОБА_14 й інші докази, які є недопустимими, проте суд взяв їх до уваги.

Висновок науково-правової експертизи щодо доктринального тлумачення та застосування окремих норм і положень законодавства України від 29.03.2021, згідно з яким у довіреностях № 17 від 13.01.2006 від імені ОСОБА_16 та № 42 від 28.02.2006 від імені ОСОБА_18 наявні ознаки обману як форми шахрайського заволодіння майном, не може бути доказом винуватості ОСОБА_14 . На дослідження експерту були надані лише суперечливі показання ОСОБА_16 та ОСОБА_25 , копія договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_16 і ТОВ "Таврис", довіреності ОСОБА_18 і ОСОБА_16 на ім`я ОСОБА_14 . Експерт був позбавлений можливості дослідити позицію ОСОБА_18 щодо наданої ним довіреності та укладеного від його імені договору купівлі-продажу. Однак, не зважаючи на це, експерт дійшов висновку, що ОСОБА_18 був ошуканим. На дослідження експерту надавались копії довіреностей, достовірність та автентичність яких не перевірялась, а оригінали цих документів втрачені. Експерт керувався показаннями ОСОБА_16 , які суперечать її ж показанням, наданим раніше. Отже, висновок експерта є необ`єктивним. Особи, які проводили експертизу, ОСОБА_26 і ОСОБА_27 , не внесені до Реєстру атестованих судових експертів і не попереджались про кримінальну відповідальність.

Висновок психофізіологічного дослідження достовірності показань громадянки ОСОБА_16 з метою виявлення наявності прихованої інформації в зв`язку з кримінальним провадженням від 22.01.2020, складений експертом поліграфологом за наслідками ОСОБА_28 , яка не має відношення до кримінального провадження, потерпілою в якому є ОСОБА_16 . Увисновку відсутні номер, дата, з тексту незрозуміло, коли, де та за яких обставин проведене дослідження. Особа, яка проводила експертизу, ОСОБА_29 не внесена до Реєстру атестованих судових експертів.

Висновок спеціаліста за результатами проведення технічної експертизи документів № 682/03/2021 від 29.03.2021, згідно з яким у первинний зміст довіреності від 13.01.2006, виданої від імені ОСОБА_16 . ОСОБА_14 , ймовірно вносились зміни, є висновком спеціаліста, який не попереджався про кримінальну відповідальність. Висновок не категоричний і неповний, оскільки на вирішення спеціалісту не ставились питання, чи друкований текст "Повноваження за цією довіреністю можуть бути передані іншим особам" розміщений поверх печатки чи під нею, не ставилось питання, чи паралельно один до одного розташовані рядки досліджуваних текстів (якщо паралельно, це може свідчити, що текст надруковано за один раз різними шрифтами з різними інтервалами), не досліджувались питання щодо справжності підпису довірителя ОСОБА_16 , секретаря сільської ради ОСОБА_25 , справжності печатки і штампу сільради, автора рукописного тексту в довіреності.

Протокол огляду документів від 02.04.2021 за участю свідка ОСОБА_25 складений за результатами слідчої дії, проведеної з порушеннями вимог кримінального процесуального закону. При перегляді відеозапису фіксації ходу слідчої дії стає зрозумілим, що свідок проінструктована слідчим про обставини, які вона має повідомити. Під час допиту свідок ОСОБА_25 показала, що не пам`ятає текст довіреності, однак, отримавши її копію і не ознайомившись з її змістом, відразу відповіла, що текст "Повноваження за цією довіреністю можуть бути передані іншим особам" був відсутній в довіреності, яку вона посвідчувала. А при пред`явленні аналогічних довіреностей в суді заявила, що текст в довіреності від імені ОСОБА_18 також має інший шрифт, ніж у довіреності, яку вона посвідчувала. Вказані обставини, як стверджує захисник, свідчать про нещирість свідка, а тому результати проведення даної слідчої дії є нікчемними. Також відеозапис не був відкритий стороні захисту під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, тому не може бути використаний як доказ.

Копії документів, приєднані до кримінального провадження постановою заступника начальника відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області від 12.04.2021, а саме, копії документів, наданих Бориспільським міськрайонним судом Київської області, приватним нотаріусом ОСОБА_30 , генеральним директором ТОВ "МАХ "Атлант-М" ОСОБА_31 , копії документів з кримінального провадження № 0000390 не є оригіналами, не перевірялись на достовірність та автентичність, що викликає сумніви у їх відповідності оригіналам. Крім того, приписами ч.1 ст.99 КПК України не передбачено визнання доказом копії документа.

Висновок експерта № СЕ-19/111-21/15085-ОЗ від 16.04.2021, який встановлював ринкову вартість земельних ділянок, також вважає недопустимим доказом, оскільки експерт ОСОБА_32 не включена до Реєстру атестованих судових експертів і їй на дослідження були надані копії документів, достовірність та автентичність яких не встановлена.

У той же час, суд не дав оцінку доказам сторони захисту, зокрема: копії розписки ОСОБА_18 про отримання від ОСОБА_14 грошових коштів у сумі 50 000 грн під час посвідчення довіреності на відчуження земельної ділянки, що підтверджує наявність домовленостей між ОСОБА_18 та ОСОБА_14 на відчуження його майна; копії клопотання Генеральному прокурору в інтересах ОСОБА_18 та ОСОБА_16 з проханням розслідувати факт відчуження їхніх земельних ділянок, що підтверджує обізнаність потерпілих про відчуження їхніх земельних ділянок станом на жовтень 2006 року; копії висновку судово-почеркознавчої експертизи № 5453 від 11.07.2007, згідно з яким підпис від імені ОСОБА_18 в довіреності на ОСОБА_14 на відчуження його земельної ділянки виконано саме ОСОБА_18 ; копії протоколу допиту свідка ОСОБА_18 від 26.07.2007, який підтвердив, що отримував 50 000 грн за свою земельну ділянку в приміщенні районної ради від невідомих чоловіків, які представляли інтереси ОСОБА_19 ; копії листа Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району про те, що довіреності на ім`я ОСОБА_14 не відкликались; а також рішенням судів, якими встановлено, що у 2000 році ОСОБА_16 та ОСОБА_18 шляхом вкладення сертифікатів на право на земельні ділянки до статутного фонду ВАТ "Промагробудінвест" втратили право власності на них.

Також судами перевірялися обставини видачі довіреностей ОСОБА_16 та ОСОБА_18 на ім`я ОСОБА_14 , видачі довіреностей ОСОБА_14 на ім`я ОСОБА_15 представляти інтереси ОСОБА_16 та ОСОБА_18 і встановлено, що всі довіреності за формою, змістом і порядком видачі відповідають вимогам Закону України "Про нотаріат", ЦК України, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 22/5 від 25.08.1994, що виключає протиправність видачі й посвідчення довіреностей. Суд встановив, що ОСОБА_15 отримав державні акти на право власності на земельні ділянки ОСОБА_18 та ОСОБА_16 у межах повноважень, передбачених довіреностями, з дотриманням вимог відомчих нормативних актів, що виключає протиправність отримання ним державних актів на право власності на земельні ділянки. Державні акти на право власності на земельні ділянки отримані ОСОБА_15 від імені власників земельних ділянок, були необхідні для належного виконання обов`язків повіреного з продажу земельних ділянок. З огляду на таке суд не вбачав у діях ОСОБА_15 і ОСОБА_14 ознак злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Суд вважав правомірними дії посадових осіб Бориспільського районного відділу Київської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України" щодо видачі ОСОБА_15 державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_18 і ОСОБА_16 , а також дії посадових осіб Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області і органів нотаріату щодо видачі вищезгаданих довіреностей на ім`я ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Було встановлено судом і те, що ОСОБА_18 отримав кошти за продаж земельної ділянки відповідно до розписки, виданої ним ОСОБА_14 , згідно з якою він отримав від останньої 50 000 грн при підписанні довіреності. За результатами судових розглядів договір купівлі-продажу земельної ділянки від 17.11.2006, укладений між ОСОБА_18 і ОСОБА_24 , та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 12.12.2006, укладений між ОСОБА_16 і ТОВ "Росукрком", визнано недійсними.

Захисник ставить під сумнів достовірність показань потерпілої ОСОБА_16 , які є суперечливими і в яких вона підтвердила, що доручала ОСОБА_14 отримати державний акт, отримувала від ОСОБА_15 повідомлення про продаж її земельної ділянки, яке показала ОСОБА_21 , а на запитання, коли вона дізналась про продаж своєї землі, відповіла, що через місяць після продажу земельної ділянки ТОВ "Росукрком", що суперечить висновкам у постанові Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2006 у справі № 2а-646/2006, заперечила вклад свого сертифікату на земельний пай в статутний фонд ВАТ "Агробудінвест", тощо. З цього робить висновок, що показання ОСОБА_16 , що вона не уповноважувала ОСОБА_14 на продаж земельної ділянки та не отримувала грошові кошти за підписання довіреності на право продажу її земельної ділянки, що вона не знала на момент укладення договору купівлі-продажу з ТОВ "Росукрком", що належна їй земельна ділянка була продана, неправдиві. Водночас, потерпілий ОСОБА_18 прямо вказав, що за продаж земельної ділянки отримав "копійки", а потім перепродали землю, заперечив, що звертався до суду з адміністративним позовом про повернення державного акта, що суперечить постанові Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2006. Свідок ОСОБА_33 підтвердила отримання чоловіком 50 000 грн за земельну ділянку, однак заперечувала підписання будь-яких довіреностей у секретаря сільської ради, що суперечить показанням свідка ОСОБА_25 , яка підтвердила, що посвідчувала довіреність ОСОБА_18 на ОСОБА_14 та згоду ОСОБА_34 на відчуження земельної ділянки, та висновку судово-почеркознавчої експертизи № 5453 від 11.07.2007.

Що стосується показань свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_24 , ОСОБА_36 , то вони не узгоджуються між собою та з іншими доказами в частини того, яким чином здійснювались розрахунки за земельні ділянки з ОСОБА_16 та ОСОБА_18 . Викладає захисник дані і про суперечливість показань свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_20 стосовно вилучення працівниками міліції державних актів на землю, обставин укладання потерпілими договорів купівлі-продажу земельних ділянок, розрахунків з ними, з чого робить висновок, що показання неправдиві. А показання свідка ОСОБА_37 у тому виді, як викладено у вироку, той не давав.

Таким чином жоден зі свідків обвинувачення не підтвердив, що ОСОБА_14 виготовляла та надавала ОСОБА_25 довіреності, передавала довіреність для внесення до її змісту змін, вела перемовини з пайовиками про продаж земельних ділянок чи будь-яким чином спонукала їх до видачі їй довіреностей.

Копії документів, якими суд мотивував свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_14 , викликають сумніви у їх достовірності, оскільки немає підтверджень, що вони зроблені з оригіналу, і не є доказами в розумінні ст.84 КПК України, як і процесуальні документи сторони обвинувачення, копії ухвал слідчого судді, запити і відповіді на запит, тощо.

Знову ж захисник наголошує на різному написанні прізвища ОСОБА_16 , отриманні тимчасового доступу до речей і документів і складанні протоколів не слідчим, а прокурором ОСОБА_9 як не уповноваженою особою, помилковому посиланні у вироку суду на документи, у той час як в матеріалах кримінального провадження містяться лише копії цих документів, а їх оригінали стороні захисту не відкривались.

Підсумовуючи, посилається на положення ч.2 ст.17 КПК України, ст.62 Конституції України, згідно з якими обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В апеляційній скарзі зі змінами, поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 , захисник ОСОБА_12 просить вирок щодо її підзахисного скасувати і закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Стверджує, що суд допустив неповноту судового розгляду, відмовивши у задоволенні клопотання про допит як свідків приватних нотаріусів ОСОБА_17 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 про обставини укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_16 в особі ОСОБА_15 і ТОВ "Таврис", договору купівлі-продажу між ОСОБА_18 в особі ОСОБА_15 і ТОВ "Таврис", договору купівлі-продажу між ОСОБА_18 в особі ОСОБА_20 і ОСОБА_24 , договору купівлі-продажу між ОСОБА_16 і ТОВ "Росукрком", перевірку повноважень представників, розрахунки, внесення відомостей до Державного реєстру правочинів та його ведення за договором купівлі-продажу.

Також суд відмовив у задоволенні клопотання про долучення доказів, одним з яких був протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_25 від 09.11.2006. Метою долучення зазначеного протоколу було доведення неправдивості показань, які свідок змінювала.

Крім того, суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки за наявності підстав для закриття провадження в кримінальній справі його не було закрито. На підготовчому судовому засіданні було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.11 ч.2 ст.284 КПК України. Так, 13.04.2021 слідчий повідомив ОСОБА_15 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Описані в обвинувальному акті події щодо її підзахисного відбувалися в період з 28 лютого по 9 березня 2006 року стосовно земельної ділянки ОСОБА_18 і з 3 по 9 березня 2006 року стосовно земельної ділянки ОСОБА_16 . Отже, граничний термін повідомлення ОСОБА_15 про підозру був 09.03.2021, тобто станом на 13.04.2021 слідчий повинен був винести постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.31 ч.1 ст.284 КПК України. Проте ухвалою Бориспільського міськрайного суду Київської області від 01.06.2021 у задоволенні цього клопотання було відмовлено.

Зазначає захисник і про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, яка вплинула на вирішення питання про винуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання, тощо.

Зокрема, по епізоду заволодіння земельною ділянкою ОСОБА_16 висновки суду, що в період з 3 по 9 березня 2006 року ОСОБА_15 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_14 та іншими не встановленими досудовим розслідуванням особами, з метою заволодіння земельною ділянкою ОСОБА_16 шляхом шахрайства, на підставі незаконно отриманої довіреності від 03.03.2006, зареєстрованої в реєстрі за № 1452, отримав в Бориспільському районному відділі Київської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_16 , спростовуються постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.04.2006, в якій суд встановив протилежне, і ця постанова ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21.06.2006 залишена без змін. Цим же судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_25 посвідчила довіреність ОСОБА_16 від 13.01.2006, зареєстровану за № 17, на ОСОБА_14 з правом передоручення і ОСОБА_14 була уповноважена представляти інтереси довірителів, пов`язаних із захистом права довірителів на земельну частку (пай), у тому числі укладати договори купівлі-продажу. Надалі захисник аналізує висновки суду в цьому судовому рішенні про відповідність довіреностей вимогам законів та відомчих нормативних актів, правомірність дій ОСОБА_15 , які детально викладені раніше і є аналогічними тим, що містяться в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_11 . При цьому звертає увагу, що під час дослідження довіреності ОСОБА_16 про підробку не йшлося, що ОСОБА_16 була потерпілою в кримінальній справі № 05-5000, а тому факти, встановлені судом у цьому рішенні, були їй відомі. Цим судовим рішенням встановлено мету отримання ОСОБА_15 державного акта на право власності на земельні ділянки, в тому числі ОСОБА_16 , для продажу, а тому показання останньої, що вона не знала про продаж своєї земельної ділянки ОСОБА_15 , неправдиві.

Як вказав суд у вироку, ОСОБА_16 не ставилась до відома про наміри ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та невстановлених осіб продати належну їй земельну ділянку, учасники змови не мали наміру надавати ОСОБА_16 звіт про виконання доручення від 13.01.2006 і тим самим вводили її в оману. Проте у вироку відсутні висновки, яким чином ОСОБА_15 , виконуючи свої обов`язки на підставі довіреності, ввів оману ОСОБА_16 , а висновки у вказаній раніше постанові Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.04.2006 виключають не повідомлення ОСОБА_15 про продаж земельної ділянки ОСОБА_16 . Також під час допиту ОСОБА_16 підтвердила, що ОСОБА_15 повідомляв її про продаж земельної ділянки. З огляду на викладене наполягає на тому, що дії ОСОБА_15 , який на підставі довіреності ОСОБА_14 від 03.03.2006, зареєстрованої за № 1452, уклав з ТОВ "Таврис" договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка належала ОСОБА_16 , діючи від імені останньої, були законні. І обов`язок з перевірки повноважень при оформленні цієї довіреності покладався на приватного нотаріуса ОСОБА_17 , а не на ОСОБА_15 .

Згідно з п.2.2 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.03.2006, укладеного між ОСОБА_16 в особі ОСОБА_15 і ТОВ "Таврис", протягом десяти календарних днів з моменту підписання цього договору покупець зобов`язується сплатити суму коштів, передбачену п.2.1 договору, шляхом готівкового розрахунку. Отже, якщо ТОВ "Таврис" не розрахувалося з ОСОБА_15 , ознаки шахрайства наявні в діях товариства і в даному випадку потерпілим є її підзахисний.

Під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, чи розрахувалося ТОВ "Таврис" з ОСОБА_15 , або, можливо, ТОВ "Таврис" сплатило грошові кошти безпосередньо ОСОБА_16 . Директор або представник товариства допитані не були, а в допиті нотаріуса суд відмовив.

Захисник стверджує, що вирок ґрунтується на даних у копіях довіреностей та інших документів, неправдивих показаннях свідків і потерпілих, тобто на припущеннях, що є неприпустимим.

Так, аналізуючи показання потерпілої ОСОБА_16 , які викладені у вироку, дані в експертному висновку психофізіологічного дослідження достовірності показань ОСОБА_16 , протоколах її допиту в 2006 році, звертає увагу на істотні суперечності щодо отримання нею оригіналів державного акта на право власності на земельну ділянку, їх кількості. Стверджує, що відповідно до показань потерпілої вона у 2006 році продала свою земельну ділянку спочатку ТОВ "Таврис" і отримала грошові кошти, потім отримала грошові кошти від ОСОБА_80, також отримала грошові кошти від ОСОБА_19 у 2006 році, тобто постійно змінює показання.

У 2009 році до Бориспільського міськрайонного суду Київської області ТОВ "Консент-Плюс" подало позовну заяву до ОСОБА_16 , ТОВ "Росукрком" про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.12.2006, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 939777 від 10.08.2007, виданого ТОВ "Росукрком", визнання права власності на зазначену ділянку за ТОВ "Консент-Плюс", а ТОВ "Росукрком" подало зустрічну позовну заяву до ТОВ "Консент-Плюс", ТОВ "Таврис", ТОВ "Васагро", ОСОБА_16 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 09.03.2006, від 24.03.2006 та від 07.06.2006, укладених між вказаними особами.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 30.11.2011, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.03.2012, апеляційна скарга ТОВ "Консент-Плюс" задоволена. Суд апеляційної інстанції скасував рішення місцевого суду з ухваленням нового рішення про задоволення основного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову і вказав, що в матеріалах справи немає доказів про наявність підстав недійсності правочину, передбачених ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України. Зокрема, довіреністю від 13.01.2006 ОСОБА_16 уповноважила ОСОБА_14 представляти її інтереси, пов`язані із захистом права власності на земельну ділянку, розпорядженням, укладенням договору купівлі-продажу. Довіреність від 13.01.2006 видана з правом передоручення, посвідчена секретарем Великоолександівської сільської ради, зареєстрована в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 17 і не визнана у встановленому порядку недійсною. У той же час ОСОБА_15 як представник ОСОБА_16 відповідно до довіреності від 03.03.2006 мав необхідний обсяг цивільної дієздатності та не був обмежений у визначенні умов угоди купівлі-продажу. Волевиявлення учасників правочину ОСОБА_15 і ТОВ "Таврис" було вільним і відповідало їх внутрішній волі. В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що до моменту укладення договору купівлі-продажу від 12.12.2006 між ОСОБА_16 і ТОВ "Росукрком" зазначеними особами були отримані судові рішення про визнання недійсними попередніх правочинів щодо купівлі-продажу земельної ділянки ТОВ "Таврис", ТОВ "Васагро" і ТОВ "Консент-Плюс". У той же час, основним доводом зустрічної позовної заяви було те, що продаж земельної ділянки здійснився за іншим цільовим призначенням, а не на підставі підробленого документа. Не повідомляла ОСОБА_16 і про те, що не отримала грошові кошти, про шахрайство з боку обвинувачених, тощо.

По епізоду заволодіння земельною ділянкою ОСОБА_18 захисник вказує на невідповідність фактичним обставинам кримінального провадження висновків суду про необізнаність нотаріуса ОСОБА_40 про кримінально-протиправні наміри ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а також про незаконні дії ОСОБА_15 , вчинені за попередньою змовою з ОСОБА_14 та невстановленими особами, з отримання в Бориспільському районному відділі Київської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_18 серії ЯГ № 153182 та заволодіння нею шляхом незаконного продажу ТОВ "Таврис" в особі ОСОБА_41 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.03.2006, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_17 .

При цьому звертає увагу, що ОСОБА_40 під час досудового розслідування та судового розгляду не допитувалась і не було встановлено наявність у ОСОБА_15 кримінально-протиправних намірів. Наполягає, що ОСОБА_18 було достовірно відомо про продаж належної йому земельної ділянки, за яку він отримав грошові кошти, що встановлено рішенням суду в цивільній справі № 2-917/08. Під час допиту потерпілий і свідок ОСОБА_33 - його дружина це підтвердили. В кримінальному провадженні наявна заява ОСОБА_34 № 43 від 03.02.2006, посвідчена секретарем сільради ОСОБА_25 , згідно з якою вона не заперечує проти відчуження ОСОБА_18 земельної ділянки.

Вказаною раніше постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.04.2006 підтверджується правомірність дій ОСОБА_15 стосовно земельної ділянки ОСОБА_18 з тих же мотивів, що і стосовно земельної ділянки ОСОБА_16 .

У 2008 році до Бориспільського міськрайонного суду Київської області ТОВ "Консент-Плюс" подало позовну заяву до ОСОБА_24 про визнання права власності. ОСОБА_24 подав зустрічну позовну заяву до ТОВ "Консент-Плюс", ТОВ "Таврис", ТОВ "Васагро", ОСОБА_18 про визнання договорів купівлі-продажу земельної ділянки недійсними та визнання права власності. ОСОБА_18 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_15 , ТОВ "Таврис", ТОВ "Васагро", ТОВ "Консент-Плюс" про визнання договорів купівлі-продажу земельної ділянки недійсними, скасування державних актів на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 14.06.2011, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.11.2011, апеляційна скарга ТОВ "Консент-Плюс" задоволена. Як встановив суд, доводи ОСОБА_18 про те, що він 09.02.2006 відкликав видану ним довіреність на ім`я ОСОБА_14 , є безпідставними, оскільки довіреність ним була видана лише 28.02.2006. Матеріали справи також не містили доказів на підтвердження доводів ОСОБА_18 про відкликання ним довіреності. Крім того, відповідно до розписки ОСОБА_18 він отримав від ОСОБА_14 50 000 грн при підписані ним довіреності.

На думку захисника, що ці обставини виключають вину ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення щодо ОСОБА_18 .

Також вважає неправильними і такими, що ґрунтуються на припущеннях, висновки суду про заподіяння протиправними діями ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та невстановлених осіб збитків ТОВ "МАХ "Атлант-М", про що викладено детальні доводи по епізодах щодо ОСОБА_16 та ОСОБА_18 .

Той факт, що ОСОБА_16 та ОСОБА_18 знали, що їхні земельні ділянки продані, додатково встановлений у постанові Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2006 за адміністративним позовом ОСОБА_42 , ОСОБА_18 та ОСОБА_16 про зобов`язання повернути їм оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки та за позовом ОСОБА_15 . Суд встановив, що було вилучені перші та другі примірники державних актів і що земельна ділянка ОСОБА_16 продана, а тому вона вже не є власником земельної ділянки. Аналогічні обставини встановлені стосовно ОСОБА_18 .

Отже, потерпілі, знаючи, що їхні земельні ділянки продані, не мали укладати договори купівлі-продажу з ТОВ "Росукрком" і ОСОБА_24 і під час укладення договорів повідомили нотаріусу неправдиві відомості.

В кримінальному провадженні відсутні докази того, що земельні ділянки ОСОБА_16 та ОСОБА_18 були придбані за грошові кошти ТОВ "МАХ "Атлант-М". У заяві про вчинення кримінального правопорушення від 21.01.2020 ОСОБА_43 зазначив, що коштами товариства в сумі 23 042 050 грн заволоділо ТОВ "Центр транспортних комунікацій" під виглядом купівлі земельної ділянки. Між ТОВ "Центр транспортних комунікацій" і ТОВ "МАХ "Атлант-М" укладались договори про надання послуг і в заяві не йшлося про купівлю земельних ділянок ОСОБА_24 і ТОВ "Росукрком" за грошові кошти ТОВ "МАХ "Атлант-М". Під час допиту ОСОБА_43 повідомив, що грошові кошти дійсно були перераховані ТОВ "Центр транспортних комунікацій" і що ОСОБА_24 купував земельну ділянку за власні кошти.

Також суд у вироку не в повному обсязі виклав показання потерпілого та свідків, які істотно могли вплинути на його висновки. ОСОБА_18 показав, що отримав грошові кошти за продаж своєї земельної ділянки не від ОСОБА_24 чиОСОБА_20 , а від ОСОБА_14 . Свідок ОСОБА_43 показав, що земельна ділянка ОСОБА_18 була придбана за грошові кошти ОСОБА_24 , а для купівлі земельної ділянки ОСОБА_16 ТОВ "Росукрком" перерахувало грошові кошти у безготівкової формі, хоча в заяві про вчинення кримінального правопорушення зазначає інші обставини. Свідок ОСОБА_25 на початку допиту на запитання захисника відповіла, що не пам`ятає зміст довіреності ОСОБА_44 , проте суд у вироку виклав інші показання і відкинув те, що коли свідок посвідчувала довіреність ОСОБА_16 , то документи не перевіряла, анкетні дані ОСОБА_16 вже були записані, тобто довіреності були готові. Вважає суперечливими показання свідка ОСОБА_20 щодо суми грошових коштів за продаж земельної ділянки ОСОБА_18 та обставин їх передачі продавцю.

Крім того, вважає, що суд мотивував свої висновки доказами, отриманими з порушенням вимог закону, які є недопустимими.

Висновок науково-правової експертизи щодо доктринального тлумачення та застосування окремих норм і положень законодавства України від 29.03.2021 ґрунтується на показаннях ОСОБА_16 та ОСОБА_25 , які були надані під час досудового розслідування та відрізняються від показань, наданих суду. Експерт послався на те, що ОСОБА_18 заперечує своє волевиявлення, але будь-якого документа, наприклад, протоколу допиту ОСОБА_18 експерт не досліджував, а тому вийшов за межі своїх повноважень. Висновок містить посилання на документи, які під час судового розгляду не досліджувалися, а саме, копію протоколу допиту свідка ОСОБА_16 від 05.02.2020, копію протоколу допиту свідка ОСОБА_25 від 09.03.2021.

Експертний висновок психофізіологічного дослідження достовірності показань ОСОБА_45 від 01.03.2021 викликає об`єктивні сумніви у зв`язку з тим, що її відповіді під час допиту не збігаються з відповідями під час проведення дослідження.

Висновок експерта № СЕ-19/111-21/15085-ОЗ від 16.04.2021, яким визначено ринкову вартість земельних ділянок, не встановлює таку вартість, оскільки розрахунок ґрунтується на припущеннях. Сторона обвинувачення не надала докази, що методики, які використовувалися експертом, перевірені на предмет їх допуску. До того ж, в матеріалах кримінального провадження наявні довідки про нормативну грошову оцінку земель від 03.03.2006, згідно з якими вартість земельної ділянки становить 2 666 грн за 1 га.

Висновок спеціаліста № 682/03/2021 від 29.03.2021, у відповідності з яким у первинний зміст довіреності від 13.01.2006, виданої від імені ОСОБА_16 . ОСОБА_14 , ймовірно вносились зміни шляхом додруковування тексту, не є висновком експерта, який може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст.ст.384, 385 КК України. Суд не взяв до уваги, щодо у висновку зазначено, що вирішити питання в категоричній формі можливо лише за наявності оригіналу документа.

З протоколу огляду документів від 02.04.2021, в ході якого слідчий за участю свідка ОСОБА_25 оглянув копію довіреності від 13.01.2021, зареєстровану за № 17, який фіксувався відеозаписом, вбачається, що свідок відповідає на запитання слідчого, коли ще не встигла взяти довіреність. Також неможливо встановити, яка саме довіреність оглядалась.

Документи, які знаходяться у володінні ТОВ "МАХ "Атлант-М", про продаж земельних ділянок ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , які оглядались прокурором відповідно до протоколу огляду документів від 14.04.2021, стороні захисту в порядку, передбаченому ст.290 КПК України, не відкривались.

Документи з кримінальної справи № 05-5000 стосуються саме цієї справи, яка судом не досліджувалася, і постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.04.2006 постанова про порушення цієї кримінальної справи та прийняття її до свого провадження скасована.

Отже, під час судового розгляду не було встановлено умисел ОСОБА_15 на заволодіння земельними ділянками, дії обвинуваченого з метою їх привласнення, а також, у чому полягав обман та зловживання довірою.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 просить вирок суду в частині призначеного ОСОБА_14 покарання змінити, а саме: звільнити ОСОБА_14 від призначеного за ч.2 ст.358 КК України (в редакції 05.01.2006) покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності; змінити призначене за ч.3 ст.358 КК України (в редакції 05.01.2006) покарання на арешт на строк 6 місяців, від якого звільнити на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності; звільнити від призначеного за ч.4 ст.190 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що виразилося у призначенні ОСОБА_14 , яка є інвалідом другої групи, за ч.3 ст.358 КК України покарання у виді обмеження волі, яке згідно з ч.3 ст.61 КК України їй не може бути призначене. Також вказує на неправильне застосування ст.70 КК України, яка не підлягає застосуванню, при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. Вважає, що суд повинен був звільнити обвинувачену на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України від покарання, призначеного за кожне кримінальне правопорушення окремо, а тому одночасне застосування положень ст.70 КК України і ст.74 КК України є помилковим.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та обвинувачених на підтримку апеляційних скарг сторони захисту; доводи прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу і просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг захисників, стверджуючи про те, що винуватість ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена; доводи представника потерпілих ОСОБА_10 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників і просив залишити вирок суду без змін; повторно дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження, у визначених судом апеляційної інстанції межах, провівши судові дебати, надавши обвинуваченим останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить задовольнити частково, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_14 за попередньою змовою з невстановленими особами підробила документ - довіреність, використала цей завідомо підроблений документ, а також що ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та невстановлені особи заволоділи земельними ділянками ОСОБА_46 та ОСОБА_18 за наступних обставин.

В період з початку травня 2005 року до початку січня 2006 року ОСОБА_14 та інші невстановлені особи за дорученням генерального директора ТОВ "Агробудпереробка ЛТД" ОСОБА_19 домовились з мешканцями Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області (зокрема, з ОСОБА_16 та ОСОБА_18 ), які мали право на земельні частки (паї) відповідно до Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" та яким такі паї були виділені вздовж автодороги Бориспіль-Київ, між с. Чубинське, с. Велика Олександрівка Бориспільського району та м. Бориспіль в Київській області, організувати виготовлення землевпорядної документації та державних актів на право власності на земельні ділянки.

На виконання таких домовленостей 5 січня 2006 року між ТОВ "Агробудпереробка ЛТД" в особі генерального директора ОСОБА_19 (Замовник) і ТОВ "Глобус" в особі директора ОСОБА_47 (Виконавець) укладено договір № 1 "На складання проектів відведення по виготовленню державних актів на 121 громадянина", у тому числі ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , відповідно якого виконавець зобов`язується виконати такі роботи до кінця січня 2006 року.

Роботи зі складання землевпорядної документації та виготовлення державних актів, виконані ТОВ "Глобус", ТОВ "Агробудпереробка ЛТД" оплатило у повному обсязі, оскільки представники останнього мали намір у майбутньому, у разі досягнення домовленості, придбати у ОСОБА_16 та ОСОБА_18 земельні ділянки, власниками яких вони були б на підставі виготовлених державних актів на право власності на земельну ділянку.

Маючи намір придбати у ОСОБА_16 належну їй земельну ділянку, ОСОБА_14 , діючи в інтересах ТОВ "Агробудпереробка ЛТД", за попередньою домовленістю з ОСОБА_16 13 січня 2006 року надала секретарю виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області довіреність, якою ОСОБА_16 уповноважує ОСОБА_14 представляти її інтереси в установах та організаціях щодо розпорядження належною їй земельною ділянкою (належною на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІІІКВ № 040050) з правом її продажу та отримання грошових коштів.

Будучи переконаною, що ОСОБА_14 як повірена особа не порушить її законні майнові права, ОСОБА_16 13 січня 2006 року підписала складену ОСОБА_14 довіреність, яка була нотаріально посвідчена секретарем виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради ОСОБА_25 та зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій за № 17.

Крім цього, у вказаний період часу, маючи намір придбати у ОСОБА_18 належну йому земельну ділянку, ОСОБА_14 , діючи в інтересах ТОВ "Агробудпереробка ЛТД", за попередньою домовленістю з ОСОБА_18 28 лютого 2006 року надала секретарю Виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області довіреність, якою ОСОБА_18 уповноважує ОСОБА_14 представляти його інтереси в установах та організаціях щодо розпорядження належною йому земельною ділянкою (належною на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №153182) з правом її продажу та отримання грошових коштів.

Будучи переконаний, що ОСОБА_14 як повірена особа не порушить його законні майнові права, ОСОБА_18 28 лютого 2006 року підписав складену ОСОБА_14 довіреність, яка була нотаріально посвідчена секретарем виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради ОСОБА_25 та зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій за № 42.

Розпорядженням Бориспільської райдержадміністрації № 148 від 15.02.2006 затверджено проекти землеустрою земельних ділянок, зокрема, земельних ділянок ОСОБА_16 та ОСОБА_18 та вирішено передати останнім земельні ділянки у власність в межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району з визначеним цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства.

На підставі виготовленої упродовж січня-лютого 2006 року землевпорядної документації та розпорядження Бориспільської райдержадміністрації № 148 від 15.02.2006 працівники ТОВ "Глобус" в період з 15 лютого 2006 року по 3 березня 2006 року виготовили державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 158980 для ведення особистого селянського господарства, розташовану в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області, на власника ОСОБА_16 (кадастровий номер :09:001:0026), площею 3,9618 га та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 153182 для ведення особистого селянського господарства, розташовану в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області, на власника ОСОБА_18 (кадастровий номер :09:001:0023) площею 3,6408 га.

Зазначені державні акти підписані начальником Бориспільського районного відділу земельних ресурсів ОСОБА_48 та головою Бориспільської районної адміністрації ОСОБА_49 , після чого 28 лютого і 3 березня 2006 року зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі у Бориспільському районному відділі Київської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах".

У період з 13 січня 2006 року по 3 березня 2006 року ОСОБА_14 з невстановлених причин відмовилась укладати в інтересах ТОВ "Агробудпереробка ЛТД" угоду купівлі-продажу земельної ділянки, належної ОСОБА_16 , а в період з 28 лютого 2006 року по 1 березня 2006 року земельної ділянки, належної ОСОБА_18 , і, знаходячись у невстановленому місці на території Бориспільського району та м. Борисполя Київської області, вирішила підробити документ - довіреність від 13.01.2006, зареєстровану в реєстрі за № 17, посвідчену особою, яка має право посвідчувати такий документ, - секретарем виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради ОСОБА_25 відповідно до приписів ст.37 Закону України "Про нотаріат", з метою особистого використання такого документа, який надає права щодо розпорядження земельною ділянкою.

Підроблення документа ОСОБА_14 за попередньою змовою з невставленими особами вирішила зробити шляхом внесення до довіреності від 13.01.2006 друкованих відомостей щодо повноважень повіреного ( ОСОБА_14 ), які не були зазначені у цій довіреності на час її посвідчення, а саме, що повірений має право передоручити довіреність іншим особам. На виконання зазначеної домовленості між ОСОБА_14 та невставленими досудовим розслідуванням особами останніми було отримано від ОСОБА_14 оригінал довіреності від 13.01.2006 та здійснено підроблення цього документа шляхом внесення до неї невстановленим способом та засобами друкованого тексту перед підписом довірителя наступного змісту: "Повноваження за цією довіреністю можуть бути передані іншим особам".

Вже підроблений документ - оригінал довіреності від 13.01.2006 із зазначеними в ньому правами повіреного, на які довіритель ( ОСОБА_16 ) не надавав повноважень, в період з 13 січня 2006 року по 3 березня 2006 року був переданий невстановленими досудовим розслідуванням особами ОСОБА_14 , яка за попередньою змовою з ними повинна була використати документ у нотаріуса для здійснення передоручення своїх повноважень за довіреністю від 13.01.2006 іншій особі - ОСОБА_15 , якого підшукали невстановлені особи, без повідомлення про цей факт ОСОБА_16 .

Реалізуючи свій намір, 3 березня 2006 року ОСОБА_14 прибула до офісу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_17 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та надала нотаріусу документи, необхідні для передоручення своїх повноважень на ОСОБА_50 , у тому числі завідомо підроблений документ - довіреність від 13.01.2006, зареєстровану в реєстрі за № 17 та посвідчену секретарем Виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області ОСОБА_25 . Нотаріус ОСОБА_17 , будучи необізнаний про те, що довіреність є підробленою в тій частині, що довіритель ОСОБА_16 не уповноважувала повірену ОСОБА_14 передоручати повноваження за довіреністю будь-кому, посвідчив довіреність ОСОБА_14 , зареєстровану в реєстрі за № 1452, якою остання, діючи від імені ОСОБА_16 , уповноважує ОСОБА_15 отримати в Бориспільському районному відділі Київської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану на території Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області, та продати вказану земельну ділянку.

Крім того, у період з 13 січня 2006 року по 3 березня 2006 року ОСОБА_14 , знаходячись у невстановленому місці на території Бориспільського району та м. Борисполя Київської області, за попередньою змовою з ОСОБА_15 та іншими невставленими досудовим розслідуванням особами, вирішила заволодіти чужим майном - земельною ділянкою ОСОБА_16 (кадастровий номер :09:001:0026) площею 3,9618 га шляхом обману власника земельної ділянки та зловживання його довірою, та в період з 28 лютого 2006 року по 1 березня 2006 року - земельною ділянкою ОСОБА_18 (кадастровий номер :09:001:0023) площею 3,6408 га. При цьому ОСОБА_14 не повідомила та не мала наміру повідомляти ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , що нею з ОСОБА_15 та іншими невстановленими особами заплановано продаж належних власникам земельних ділянок на користь третіх осіб без виплати ОСОБА_16 та ОСОБА_18 грошових коштів за наслідками угод купівлі-продажу земельних ділянок.

Задля заволодіння земельною ділянкою ОСОБА_18 ОСОБА_14 вирішила використати довіреність від 28.02.2006 для передоручення своїх повноважень ОСОБА_15 і 28 лютого 2006 року прибула до офісу приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_40 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , надала нотаріусу документи, необхідні для передоручення своїх повноважень ОСОБА_15 , у тому числі довіреність від 28.02.2006, зареєстровану в реєстрі за № 42. Нотаріус ОСОБА_40 не була обізнана про протиправні наміри ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а тому посвідчила довіреність ОСОБА_14 , зареєстровану в реєстрі за № 746, якою остання, діючи від імені ОСОБА_18 , уповноважує ОСОБА_15 отримати в Бориспільському районному відділі Київської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану на території Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області.

У цей же день ОСОБА_15 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами, з метою заволодіння земельною ділянкою ОСОБА_18 на підставі довіреності від 28.02.2006, зареєстрованої в реєстрі за № 746, отримав у Бориспільському районному відділі Київської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", розташованому на вул. Київський шлях, 79 в м. Борисполі Київської області, державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_18 серії ЯГ № 153182 площею 3,6408 га (кадастровий номер :09:001:0023).

1 березня 2006 року ОСОБА_14 знову прибула до офісу приватного нотаріуса ОСОБА_40 за вказаною раніше адресою, надала нотаріусу документи, необхідні для передоручення своїх повноважень ОСОБА_15 , у тому числі довіреність від 28.02.2006, зареєстровану в реєстрі за № 42. На підставі наданих документів нотаріус ОСОБА_40 посвідчила довіреність ОСОБА_14 , зареєстровану в реєстрі за № 868, якою остання, діючи від імені ОСОБА_18 , уповноважує ОСОБА_15 , у тому числі, продати земельну ділянку ОСОБА_18 .

Діючи у такий спосіб, ОСОБА_14 , за попередньою змовою з ОСОБА_15 та іншими невстановленими особами, зловживаючи довірою ОСОБА_18 , вводячи його в оману щодо правомірності своїх дій, порушуючи вимоги ст.240 ЦК України, не маючи на меті охорону інтересів останнього, не повідомила ОСОБА_18 про передачу своїх повноважень ОСОБА_15 з метою приховати від довірителя протиправні наміри співучасників щодо заволодіння земельною ділянкою.

В цей час невстановлені особи, діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , домовились з директором ТОВ "Таврис" ОСОБА_51 та її представником ОСОБА_52 про купівлю земельної ділянки ОСОБА_18 ТОВ "Таврис".

Відповідно до спільного плану ОСОБА_18 не ставився до відома цими особами про наміри продати належну йому земельну ділянку. Також учасники змови не мали наміру надавати ОСОБА_18 звіт про виконання доручення від 28.02.2006 та надавати документи згідно з вимогами ст.1006 ЦК України.

9 березня 2006 року ОСОБА_15 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами, разом з представником ТОВ "Таврис" ОСОБА_52 прибув до офісу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_3 , та уклав з ТОВ "Таврис" в особі його представника ОСОБА_41 договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка належала ОСОБА_18 , на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №153182, зареєстрованого в реєстрі за № 1633. Тим самим ОСОБА_14 за попередньою змовою з ОСОБА_15 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, які здійснювали організаційні заходи з продажу земельної ділянки, заволоділи земельною ділянкою ОСОБА_18 шляхом її незаконного продажу ТОВ "Таврис".

Діючи у такий же спосіб, ОСОБА_14 за попередньою змовою з ОСОБА_15 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, зловживаючи довірою ОСОБА_16 вводячи її в оману щодо правомірності своїх дій, порушуючи вимоги ст.240 ЦК України, не маючи на меті охорону інтересів останньої, не повідомила ОСОБА_16 про незаконну передачу своїх повноважень ОСОБА_15 з метою приховати від довірителя протиправні наміри співучасників злочину щодо заволодіння земельною ділянкою.

В період з 3 по 9 березня 2006 року ОСОБА_15 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_14 та іншими не встановленими досудовим розслідуванням особами, з метою заволодіння земельною ділянкою ОСОБА_16 шляхом шахрайства, на підставі незаконно отриманої довіреності від 03.03.2006, зареєстрованої в реєстрі за № 1452, отримав у Бориспільському районному відділі Київської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", розташованому на вул. Київський шлях, 79 в м. Борисполі Київської області, державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_16 серії ЯГ № 159980 площею 3,9618 га (кадастровий номер :09:001:0026).

В цей час невстановлені особи, діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , домовились з директором ТОВ "Таврис" ОСОБА_51 та її представником ОСОБА_52 про купівлю земельної ділянки ОСОБА_16 ТОВ "Таврис".

Відповідно до спільного плану ОСОБА_16 не ставилась до відома цими особами про наміри продати належну їй земельну ділянку. Також учасники змови не мали наміру надавати ОСОБА_16 звіт про виконання доручення від 13.01.2006 та надавати документи згідно з вимогами ст.1006 ЦК України.

9 березня 2006 року ОСОБА_15 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами, разом з представником ТОВ "Таврис" ОСОБА_52 прибув до офісу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_3 , та уклав з ТОВ "Таврис" в особі його представника ОСОБА_41 договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка належала ОСОБА_16 , на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 159980, зареєстрованого в реєстрі за № 1591. Тим самим ОСОБА_14 за попередньою змовою з ОСОБА_15 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, які здійснювали організаційні заходи з продажу земельної ділянки, заволоділи земельною ділянкою ОСОБА_16 шляхом її незаконного продажу ТОВ "Таврис".

Крім цього, внаслідок вчинення шахрайства щодо ОСОБА_18 та ОСОБА_16 діями ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інших невстановлених осіб спричинено збитки ТОВ "МАХ "Атлант-М".

Так, ОСОБА_18 , не будучи обізнаним про те, що його земельна ділянка з кадастровим номером :09:001:0023 9 березня 2006 року продана ОСОБА_15 ТОВ "Таврис", та маючи в своєму розпорядженні другий примірник державного акта на право власності не земельну ділянку серії ЯГ №153182, будучи переконаним, що він є власником земельної ділянки, 17 листопада 2006 року уклав договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки з ОСОБА_24 за 440 160 грн. При цьому оплата за угодою купівлі-продажу покупцем ОСОБА_24 була здійснена за рахунок коштів ТОВ "МАХ "Атлант-М".

Також ОСОБА_16 , не будучи обізнаною про те, що її земельна ділянка з кадастровим номером :09:001:0026 9 березня 2006 року продана ОСОБА_15 ТОВ "Таврис", та маючи в своєму розпорядженні другий примірник державного акта на право власності не земельну ділянку серії ЯГ №159980, будучи переконаною, що вона є власником земельної ділянки, 12 грудня 2006 року уклала договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки з ТОВ "Росукрком" в особі директора ОСОБА_53 за 2 291 901 грн. При цьому оплата за угодою купівлі-продажу покупцем ТОВ "Росукрком" була здійснена за рахунок коштів ТОВ "МАХ "Атлант-М".

За наведених обставин дії ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та невстановлених осіб також призвели до спричинення шкоди ТОВ "МАХ "Атлант-М" на загальну суму 2 732 061 грн (2 291 901 грн. + 440 160 грн. = 2 732 061 грн) в особливо великих розмірах.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджуються сукупністю доказів, наведених у вироку, яким надана належна оцінка.

Потерпіла ОСОБА_16 показала, що працювала в радгоспі і коли в 90-х роках проводили розпаювання земель радгоспу, отримала земельну ділянку. Всіх односельців, які отримували земельні паї, збирали у сільській раді. Тоді ОСОБА_14 обіцяла їй оформити державний акт на земельний пай. Для цього вона надала ОСОБА_14 доручення без права передоручення іншій особі. Один екземпляр державного акта отримала вона, а другий примірник знаходився у відділі земельних ресурсів, його отримали ОСОБА_14 і ОСОБА_15 . Через односельців вона знайшла покупця і в м. Києві уклали договір купівлі-продажу її земельної ділянки з компанією, яка заплатила їй гроші. Потім тільки викрилось, що її земельну ділянку було продано раніше. Довіреність підписувала вона у сільраді і помилку в прізвищі " ОСОБА_54 " просто не помітили. Комусь продавати її землю вона не доручала і коштів за це не отримувала.

Потерпілий ОСОБА_18 показав, що як і всі односельці отримував у власність земельну ділянку - пай від радгоспу. У 2000 році він отримав травму голови, тому багато чого не пам`ятає. Реалізацією земельної ділянки займалась його дружина.

Представник потерпілого ТОВ "МАХ "Атлант-М" ОСОБА_43 показав, що є директором товариства і за кошти ТОВ "МАХ "Атлант-М" наприкінці 2006 року були придбані земельні ділянки у ОСОБА_16 та ОСОБА_18 з метою будівництва салонів з продажу автомобілів. Земельна ділянка у ОСОБА_16 була придбана через ТОВ "Росукрком", яке підконтрольне ТОВ "МАХ "Атлант-М" та входить у холдинг. Земельна ділянка у ОСОБА_18 була придбана через ОСОБА_24 , який працював у ТОВ "МАХ "Атлант-М". Під час нотаріального оформлення угод купівлі-продажу не було виявлено обставин, які б перешкоджали їх укладенню. Однак в подальшому представники ТОВ "МАХ "Атлант-М" дізнались, що земельні ділянки, придбані товариством, вже продані раніше за сприяння обвинувачених. В процесі судових спорів за вказані земельні ділянки з іншими юридичними особами, які виявились їх власниками, за ТОВ "МАХ "Атлант-М" не було визнано право власності на них.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_25 станом на 2006 рік вона працювала секретарем Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району. Вона посвідчувала довіреності власників паїв, в тому числі ОСОБА_16 та ОСОБА_18 . Надані в судовому засіданні їй для огляду довіреності вона визнає. Проте при посвідченні довіреності ОСОБА_16 вона не помітила помилку у прізвищі, бо сам текст складала на бланку не вона. Також при посвідченні цієї довіреності речення "Повноваження за цією довіреністю можуть бути передані іншим особам" було відсутнє.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_24 з 2002 року він працював на посаді заступника директора ТОВ "МАХ "Атлант-М". У 2006 році комерційний директор товариства ОСОБА_55 попросив його оформити на себе за угодою купівлі-продажу земельну ділянку фактично для ТОВ "МАХ "Атлант-М" за гроші цього товариства. Він погодився та на прохання ОСОБА_36 уклав таку угоду, придбавши земельну ділянку на території Бориспільського району, а в подальшому повинен був передати її у власність ТОВ "МАХ "Атлант-М".

Свідок ОСОБА_55 також підтвердив, що у 2006 році працював директором по інвестиціях у ТОВ "МАХ "Атлант-М", і в той час придбавались земельні ділянки для автоцентрів. Оскільки вони не встигали оформити для такого проекту юридичну особу, вимушені були оформити земельну ділянку на фізичну особу - їх працівника. Гроші він отримував з каси товариства, передавав ОСОБА_24 особисто або через представника ОСОБА_20 . Договір купівлі-продажу укладали у нотаріуса. В подальшому він дізнався, що ці земельні ділянки вже були придбані іншими юридичними особами.

Крім того, свідок повідомляв суду, що першу земельну ділянку оформили на ОСОБА_24 , оскільки не встигали створити юридичну особу, а другу вже придбало ТОВ "Росукрком". Ці показання не викладені у вироку, однак містяться на технічному носії інформації, на якому зафіксовано кримінальне провадження в суді першої інстанції.

Свідок ОСОБА_33 показала, що є дружиною ОСОБА_18 . У 2006 році її чоловік отримав земельну ділянку площею приблизно 3 га. Тоді всіх бажаючих викликали до сільської ради та пропонували продати земельні ділянки, а якісь чоловіки роздавали по 50 000 грн. У 2006 році їх знайома ОСОБА_20 допомогла повернути з прокуратури вилучений державний акт на право власності на земельну ділянку, належну чоловіку. Після цього ОСОБА_20 допомогла знайти їм покупця та продати земельну ділянку. Договір купівлі-продажу оформляли у нотаріуса в м. Борисполі.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_21 показав, що знає ОСОБА_14 як юриста компанії ОСОБА_19 , який намагався скупити всі земельні ділянки під забудову. ОСОБА_16 допомагав як сусід при продажі її земельної ділянки для її безпеки. Пізніше йому стало відомо, що земельну ділянку ОСОБА_16 продав ОСОБА_15 за переданими йому ОСОБА_14 повноваженнями, тому його багато хто з односельців шукав.

Свідок ОСОБА_20 показала, що у 2006 році допомогла знайти власнику земельної ділянки ОСОБА_18 покупця на його земельну ділянку. Цьому передували ті обставини, що його та інших людей державні акти на право власності на земельну ділянку були вилучені працівниками міліції і в подальшому опинились в Генеральній прокуратурі України. Вона возила ОСОБА_18 та інших до Генеральної прокуратури України для отримання державних актів. Пізніше дізналась, що до цього невідомі особи забрали другі екземпляри державних актів на право власності та вже продали земельні ділянки, у тому числі ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_56 показав, що разом з ОСОБА_14 працював в одній юридичній компанії. У 2006 році він співпрацював з керівником будівельної компанії "Агробудпереробка" ОСОБА_19 , якому особисто рекомендував ОСОБА_14 як юриста, який буде вести переговори з людьми - мешканцями Великоолександрівської сільської ради щодо можливого придбання їхніх паїв. У цю роботу він не втручався, знає тільки, що видавались довіреності від мешканців села.

Ці показання суд правильно поклав в основу вироку, оскільки вони логічні, переконливі, в цілому узгоджуються між собою та з іншими доказами в справі, тому жодних підстав ставити під сумнів їх достовірність немає. Показання, дійсно, містять деякі суперечливості, що об`єктивно пояснюється значним проміжком часу, який минув з моменту подій, які розглядаються, та суб`єктивним сприйняттям потерпілими та свідками цих подій з огляду на їх значимість для кожного.

Потерпілі, з яких ОСОБА_18 вже помер, були особами літнього віку і без відповідної освіти. Тож, немає підстав вважати неправдивими показання ОСОБА_16 , що вона довіреність на продаж належної їй земельної ділянки не давала і підписала довіреність, оскільки ОСОБА_14 обіцяла оформити державний акт на право власності на земельну ділянку. На переконання колегії суддів, під час давання показань потерпіла керувалася особистим сприйняттям подій, а не термінологією щодо повноважень повіреного в довіреності. Тим не менше, ОСОБА_16 не заперечувала, що цю довіреність вона підписала. А відповідь на запитання прокурора, чи знала вона ОСОБА_15 , що не знає, вже потім від нього прийшла телеграма, не є підтвердженням отримання від ОСОБА_15 повідомлення про продаж земельної ділянки, як це розцінюють захисники.

Захисники спотворюють показання представника потерпілого ОСОБА_35 , стверджуючи, що той повідомив, що ОСОБА_24 купував земельну ділянку ОСОБА_18 за власні кошти, яку в подальшому мав намір перепродати ТОВ "Росукрком". Таких показань ОСОБА_43 не давав. На запитання захисника ОСОБА_12 ОСОБА_43 відповів, що працює директором з 2008 року, не є учасником подій 2006 року і не може сказали, як передавались грошові кошти. Можливо, ОСОБА_24 запропонували взяти участь у проекті своїми грішми.

Що стосується показань свідка ОСОБА_37 , то дійсно, суд виклав їй у вироку некоректно, зазначивши, що ОСОБА_57 порекомендував ОСОБА_14 ОСОБА_19 як юриста, який буде вести перемовини з людьми щодо можливого придбання їхніх паїв. Насправді свідок показав, що порекомендував ОСОБА_14 як юриста, і також найняли юристів, які проводили перемовини з потенційними продавцями. А потім на запитання захисника ОСОБА_11 , чи мала ОСОБА_14 відповідно до його рекомендацій проводити перемовини з людьми, відповів, що була ціла група юристів, і хто проводив перемовини, він не знає.

Також суд правильно поклав в основу вироку дані, які містяться в документах, у тому числі:

- заяві представника ТОВ "МАХ "Атлант-М" про вчинення кримінального правопорушення від 21.01.2020, в якій ОСОБА_43 повідомляє про обставини заволодіння коштами товариства під виглядом купівлі земельних ділянок у ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , які оформлялись на ОСОБА_24 і ТОВ "Росукрком", але раніше були продані ТОВ "Таврис" на підставі довіреностей за сприяння ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (т. а.с.223-227);

- отриманої на запит від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_17 посвідченої ним копії довіреності ОСОБА_16 від 13.01.2006, посвідченої секретарем Виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради ОСОБА_25 та зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій за № 17. Відповідно до змісту довіреності ОСОБА_16 уповноважує ОСОБА_14 представляти її інтереси в судах України, закладах судової експертизи, нотаріальних та інших органах, установах та організаціях, пов`язані із захистом її права власності на земельну ділянку/пай (державний акт серії ІІІКВ № 040050), у тому числі укладення договору купівлі-продажу. Після друкованого речення в довіреності "Довіреність мною прочитана, зміст мені зрозумілий та відповідає моїй волі", через відступ нижче міститься друковане речення, виконане шрифтом меншого розміру, ніж загальний текст довіреності "Повноваження за цією довіреністю можуть буди передані іншим особам" (т.1 а.с.237);

- отриманої на запит від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_17 посвідченої ним копії довіреності ОСОБА_14 від 03.03.2006, посвідченої нотаріусом ОСОБА_17 та зареєстрованої в реєстрі за № 1452. Цією довіреністю, виданою на підставі вказаної раніше довіреності ОСОБА_16 , ОСОБА_14 уповноважує ОСОБА_15 отримати в Бориспільському районному відділі Київської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану на території Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області, та продати указану земельну ділянку (т.1 а.с.238);

- відповіді на запит приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_40 № 20/02-14 від 10.02.2020 про неможливість надати копію довіреності від 01.03.2006, зареєстрованої в реєстрі за № 868, оскільки вона була вилучена 07.11.2006 під час виїмки старшим оперуповноваженим Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві (т.1 а.с.242);

- відповіді на запит сільського голови Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області № 2-16/01/134 від 07.02.2020, згідно з якою в архіві сільради не виявлено довіреностей № 17 та № 42 від 13.01.2006, якими ОСОБА_16 уповноважила ОСОБА_14 представляти її інтереси, та журналу реєстрації нотаріальних дій (довіреностей) за 2006 рік (т.1 а.с.245);

- протоколі тимчасового доступу до речей і документів (здійснення їх виїмки) від 08.12.2020, згідно з яким в приміщенні архіву Бориспільського міськрайонного суду Київської області було вилучено документи з цивільної справі № 2-1314/2011 (за позовом ТОВ "Консент-Плюс" до ОСОБА_16 , ТОВ "Росукрком" про визнання права власності на земельну ділянку), з цивільної справи № 2-917/08, якій присвоєно кінцевий реєстраційний № 2-940/10 (за позовом ТОВ "Консент-Плюс" до ОСОБА_24 про визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_24 до ТОВ "Консент-Плюс", ТОВ "Таврис", ТОВ "Васагро", ОСОБА_18 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки та визнання права власності на земельну ділянку та зустрічним позовом ОСОБА_18 до ОСОБА_15 , ТОВ "Таврис", ТОВ "Васагро", ТОВ "Консент-Плюс" про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, скасування державних актів на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку) (т.2 а.с.1-13):

· копія державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 159980, виданого 03.03.2006 ОСОБА_16 як власнику земельної ділянки площею 3,9618 га, розташованої в межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області (кадастровий номер :09:001:0026), на підставі розпорядження Бориспільської райдержадміністрації № 148 від 15.02.2006;

· копія договору купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер :09:001:0026) від 09.03.2006, зареєстрованого в реєстрі за № 1591, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_17 , укладеного між продавцем ОСОБА_16 в особі представника ОСОБА_15 та покупцем ТОВ "Таврис" в особі ОСОБА_58 . Документ в цивільній справі міститься в оригіналі та наданий приватним нотаріусом ОСОБА_17 на письмову вимогу суду;

· копія довіреності ОСОБА_16 від 13.01.2006, посвідченої секретарем Виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради ОСОБА_25 та зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій за № 17. Документ в цивільній справі міститься в копії, яка із зворотної сторони посвідчена написом "згідно з оригіналом (підпис) 06.10.2009" та печаткою приватного нотаріуса ОСОБА_17 . Копія надана приватним нотаріусом ОСОБА_17 на письмову вимогу суду;

· копія довіреності ОСОБА_14 від 03.03.2006, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_17 та зареєстрованої в реєстрі за № 1452, якою ОСОБА_14 уповноважує ОСОБА_15 отримати в Бориспільському районному відділі Київської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану на території Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області, та продати указану земельну ділянку. Документ в цивільній справі міститься в копії, яка з лицьової сторони посвідчена написом "згідно з другим екз. (підпис) 06.10.2009" та печаткою приватного нотаріуса ОСОБА_17 . Копія надана приватним нотаріусом ОСОБА_17 на письмову вимогу суду;

· копія державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 159980, виданого 27.02.2006 ОСОБА_18 як власнику земельної ділянки площею 3,6408 га, розташованої в межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області (кадастровий номер :09:001:0023), на підставі розпорядження Бориспільської райдержадміністрації № 148 від 15.02.2006. Документ в цивільній справі міститься в копії, яка із зворотної сторони посвідчена написом "з оригіналом згідно, нотаріус (підпис) 17.06.2008" та печаткою приватного нотаріуса ОСОБА_17 . Копія надана приватним нотаріусом ОСОБА_17 на письмову вимогу суду;

· копія договору купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер :09:001:0023) від 09.03.2006, зареєстрованого в реєстрі за № 1633, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_17 , укладеного між продавцем ОСОБА_18 в особі представника ОСОБА_15 та покупцем ТОВ "Таврис" в особі ОСОБА_58 . Документ в цивільній справі міститься в оригіналі та наданий приватним нотаріусом ОСОБА_17 на письмову вимогу суду;

· копія довіреності ОСОБА_18 від 28.02.2006, посвідченої секретарем Виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради ОСОБА_25 та зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій за № 42. Відповідно до змісту довіреності ОСОБА_18 уповноважує ОСОБА_14 управляти, розпоряджатись, у тому числі продати за ціну та на умовах їй відомих належну йому земельну ділянку (державний акт серії ЯГ № 153182). Документ в цивільній справі міститься в копії, яка з лицьової сторони посвідчена штампом "копія з копії, (підпис)" та печаткою приватного нотаріуса ОСОБА_59 . Документ наданий приватним нотаріусом ОСОБА_40 на письмову вимогу суду;

· копія довіреності ОСОБА_14 від 01.03.2006, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_40 та зареєстрованої в реєстрі за № 868, якою ОСОБА_14 уповноважує ОСОБА_15 управляти, розпоряджатись, в тому числі продати вказану земельну ділянку. Документ в цивільній справі міститься в копії, яка із зворотної сторони посвідчена написом "з оригіналом згідно, нотаріус (підпис) 17.06.2008" та печаткою приватного нотаріуса ОСОБА_17 . Копія надана приватним нотаріусом ОСОБА_17 на письмову вимогу суду;

- протоколі тимчасового доступу до документів (здійснення їх виїмки) від 08.02.2021, згідно з яким в приміщенні офісу приватного нотаріуса ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_3 , було вилучено документи нотаріальних справ щодо продажу земельних ділянок ОСОБА_16 та ОСОБА_18 (т.2 а.с.16-42):

· зазначені раніше копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.03.2006, довіреності ОСОБА_14 від 03.03.2006, зареєстрованої в реєстрі за № 1452, довіреності ОСОБА_16 від 13.01.2006, посвідченої секретарем Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району ОСОБА_25 та зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій за № 17, паспорта ОСОБА_16 , довіреності ТОВ "Таврис" в особі директора ОСОБА_60 від 02.11.2005, зареєстрованої в реєстрі за № 7243, якою ОСОБА_61 уповноважений укладати та підписувати цивільно-правові угоди щодо відчуження належного товариству рухомого та нерухомого майна та/або придбавати будь-яке майно, свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ "Таврис" серії НОМЕР_1 , державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 159980, належну ОСОБА_16 , висновку № 1550 від 03.03.2006, виданого начальником районного відділу земельних ресурсів, про наявні обмеження на використання земельної ділянки, довідки № 549/5 від 03.03.2006, виданої начальником районного відділу земельних ресурсів, про нормативну грошову оцінку земель, витягів з Державного реєстру правочинів, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави, Державного реєстру іпотек;

· зазначені раніше копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.03.2006, довіреності ОСОБА_14 від 01.03.2006, зареєстрованої в реєстрі за № 868, паспорта ОСОБА_18 (радянського зразку), ідентифікаційного номера ОСОБА_18 , довіреності ОСОБА_18 від 28.02.2006, посвідченої секретарем Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району ОСОБА_25 та зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій за № 42, довіреності ТОВ "Таврис" в особі директора ОСОБА_60 від 02.11.2005, зареєстрованої в реєстрі за № 7243, якою ОСОБА_61 уповноважений укладати та підписувати цивільно-правові угоди щодо відчуження належного товариству рухомого та нерухомого майна та/або придбавати будь-яке майно, свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ "Таврис" серії НОМЕР_1 , державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №153182, належну ОСОБА_18 , висновку № 1409 від 01.03.2006, виданого начальником районного відділу земельних ресурсів, про наявні обмеження на використання земельної ділянки, довідки № 549/1 від 03.03.2006, виданої начальником районного відділу земельних ресурсів, про нормативну грошову оцінку земель, заяви ОСОБА_62 від 03.02.2006, посвідченої секретарем Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району ОСОБА_25 та зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій за № 43, в якій вона вказує, що не заперечує проти відчуження ОСОБА_18 належної йому земельної ділянки, витягів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру правочинів;

- висновку експерта № СЕ-19/111-21/15085-ОЗ від 16.04.2021, у відповідності з яким ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером :09:001:0026, яка розташована в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області, станом на 09.03.2006 могла складати 1 287 910 грн без ПДВ. Ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером :09:001:0023, яка розташована в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області, станом на 09.03.2006, могла складати 1 188 936 грн без ПДВ (т.2 а.с.100-123);

- відповіді на запит приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_17 № 4/01-16 від 22.02.2021, з якої вбачається, що оригінали документів, які стосувались посвідчення угод купівлі-продажу земельних ділянок ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , були вилучені під час виїмок співробітниками УБОЗ ГУ МВС України в Київській області, слідчого відділу Бориспільського МРВ ГУ МВС України в Київській області, ВДСБЕЗ Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві і знаходяться в Бориспільському МРВ ГУ МВС України у Київській області (кримінальна справа № 05-5000 за 2006 рік) та в прокуратурі міста Києва (кримінальна справа № 49-2008 за 2006 рік) (т.2 а.с.137-145);

- протоколі огляду документів від 02.04.2021, у відповідності з яким слідчий із застосуванням відеозйомки за участю свідка ОСОБА_25 оглянув копію довіреності ОСОБА_16 від 13.01.2006, посвідченої секретарем Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району ОСОБА_25 . Під час огляду свідок підтвердила, що посвічувала таку довіреність у 2006 році, однак на час її посвідчення текст "Повноваження за цією довіреністю можуть бути передані іншим особам" був відсутній (т.2 а.с.147-151);

- висновку службової перевірки від 13.03.2021, відповідно якого факт втрати документів - оригіналів довіреності ОСОБА_16 від 13.01.2006, довіреності ОСОБА_18 від 28.02.2026 знайшов своє підтвердження (т.2 а.с.169-171);

- протоколі огляду документів від 14.04.2021 з додатками, у відповідності з яким були оглянуті оригінали документів, які знаходяться у володінні генерального директора ТОВ "МАХ" "Атлант-М" ОСОБА_35 , що стосуються продажу земельних ділянок ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , з яких зроблено копії (т.2 а.с.172-181):

· договір купівлі-продажу земельної ділянки від 12.12.2006, укладений між ОСОБА_16 (продавець) і ТОВ "Росукрком" (покупець) в особі директора ОСОБА_53 , з якого вбачається, що ОСОБА_16 продала ТОВ "Росукрком" належну їй земельну ділянку площею 3,962 га (кадастровий номер :09:001:0026), розташовану у Великоолександрівській сільській раді Бориспільського району Київської області, за 2 291 901 грн. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_63 і зареєстрований в реєстрі за № 3363;

· витяг з Державного реєстру правочинів;

· розписка ОСОБА_16 від 12.12.2006 про отримання нею від ОСОБА_64 2 291 900 грн за продаж належної їй земельної ділянки ТОВ "Росукрком";

· договір купівлі-продажу земельної ділянки від 17.11.2006, укладений між ОСОБА_18 , від імені якого на підставі довіреності діяла ОСОБА_20 (продавець), і ОСОБА_24 , з якого вбачається, що ОСОБА_18 продав ОСОБА_24 належну йому земельну ділянку площею 3,6408 га (кадастровий номер :09:001:0023), розташовану у Великоолександрівській сільській раді Бориспільського району Київської області, за 440 160 грн. Договір посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_65 і зареєстрований в реєстрі за № 9710;

· розписка ОСОБА_18 від 17.11.2006 про отримання ним від ОСОБА_20 440 160 грн. за продаж належної йому земельної ділянки ОСОБА_24 ;

- протоколі огляду документів від 03.04.2021 з додатками, згідно з яким було оглянуто оригінали та копії документів кримінального провадження № 0000390, які знаходяться в розпорядженні прокурора ОСОБА_9 (т.2 а.с.182-229):

· титульний аркуш кримінального провадження № 0000390 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.1 ст.358 КК України;

· постанова старшого слідчого СВ Бориспільського МРВ ГУ МВС України в Київській області про порушення кримінальної справи № 05-5000 та прийняття її до свого провадження від 12.03.2006 за фактом заволодіння 57 державними актами на право власності на земельні ділянки мешканців сіл Чубинське та Велика Олександрівка Бориспільського району Київської області за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України;

· наказ по Бориспільському МРВ ГУ МВС України в Київській області № 132 від 13.03.2006 про створення слідчо-оперативної групи в кримінальній справі;

· заяви ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 від 10.03.2006, які повідомляють, що ОСОБА_14 , зловживаючи їх довірою, під приводом передачі їм актів на право власності на земельні ділянки отримала акти, з 28.02.2006 їх не повертає і на зв`язок не виходить;

· супровідний лист Управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУ МВС України в Київській області № 23/М-56 від 10.03.2006, адресований начальнику СУ ГУ МВС України в Київській області, заява директора ТОВ "Агробудпереробка ЛТД" ОСОБА_19 , зареєстрована 07.03.2006, пояснення ОСОБА_19 , який повідомляє, що для ведення господарської діяльності - особисте селянське господарство - у перших числах січня 2006 року на його працівника ОСОБА_14 громадяни, які мають частку (пай), видали довіреності, у тому числі з правом розпоряджатися паями та укладати договори купівлі-продажу. ТОВ "Агробудпереробка ЛТД" на підставі платіжного доручення № 111 від 13.01.2006 оплатило складання проектів відведення та виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки окремими громадянам і оригінали документів було надано у Бориспільську райдержадміністрацію. 03.02.2006 було виявлено, що усі оригінали документів були отримані невідомими особами. Також ОСОБА_19 повідомляє, що мешканці с. Олександрівка звертаються з проханням взяти у них в оренду земельні ділянки, для чого необхідно було подати заяву в суд про розірвання договору з ТОВ "Агробудпереробка ЛТД", і після прийняття судом рішення людям виплатити гроші за оренду;

· пояснення директора ТОВ "Глобус" ОСОБА_47 від 09.03.2006 про те, що товариство на підставі договору з ТОВ "Агробудпереробка ЛТД" займалось виготовленням документації для оформлення державних актів на право власності на земельні ділянки;

· пояснення заступника директора ТОВ "Агробудпереробка ЛТД" ОСОБА_69 від 09.03.2006, з яких вбачається, що разом з батьком ОСОБА_19 займалися придбанням земельних ділянок в с. Олександрівка вздовж Бориспільської траси. Від володільців земельних ділянок отримали довіреності на право оформлення технічної документації з тим, щоб у подальшому розпоряджатися паями, в тому числі укладати договори купівлі-продажу. Згоду отримали від 64 осіб, документи юрист ОСОБА_57 подав у Бориспільську райдержадміністрацію, а довіреності були оформлені на ОСОБА_14 і посвідчені у сільраді Великоолександрівської сільської ради. ТОВ "Агробудпереробка ЛТД" за оформлення проектів відводу земельних ділянок та виготовлення державних актів сплатило аванс і подало первинні документи для реєстрації. Але на початку березня з`ясувалось, що документи начебто відправлені до облдержадміністрації, і де вони знаходяться, їм пояснити не змогли;

· пояснення реєстратора Бориспільського районного відділу Київської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" ОСОБА_70 від 10.03.2006 про те, що 28.02.2006 він видав 57 державних актів на право власності на земельні ділянки по довіреності ОСОБА_15 . Ці довіреності були надані ОСОБА_14 та нотаріально посвідчені;

· копія платіжного доручення № 111 від 13.01.2006, відповідно якого платник ТОВ "Агробудпереробка ЛТД" перерахувало ТОВ "Глобус" грошові кошти в сумі 30 250 грн, призначенням платежу - передплата за складання проектів відведення по виготовленню державних актів згідно з договором № 1 від 05.01.2006;

· копія договору на складення проектів відведення по виготовленню державних актів на 121 громадянина № 1 від 05.01.2006, укладеного між ТОВ "Агробудпереробка ЛТД" (замовник) в особі генерального директора ОСОБА_19 і ТОВ "Глобус" (виконавець) в особі директора ОСОБА_47 , за умовами якого виконавець зобов`язується виконати з дотриманням вимог законодавства проектно-вишукувальні роботи у строк з 05.01.2006 по січень 2006 року, а замовник прийняти та оплатити виконані роботи. Ціна договору 60 500 грн;

· копія договору на виготовлення топографічної зйомки 130 земельних ділянок № 1 від 05.01.2006, укладеного між ТОВ "Агробудпереробка ЛТД" (замовник) в особі директора ОСОБА_19 та приватним підприємцем ОСОБА_71 (виконавець). Відповідно до умов договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання робіт по виготовленню топографічної зйомки 121 земельних ділянок та реєстрацію державних актів із строком здачі робіт в цьому ж місяці. Ціна договору 302 500 грн;

· постанова старшого слідчого СВ Бориспільського МРВ ГУ МВС України в Київській області від 14.03.2006 у кримінальній справі № 05-5000 про проведення виїмки довіреностей, виданих на ім`я ОСОБА_14 на представлення інтересів власників земельних паїв жителів с. Велика Олександрівка та с. Чубинське Бориспільського району Київської області у Великоолександрівській сільській раді;

· завірені копії аркушів журналу реєстрації видачі Державних актів на право власності на земельні ділянки з печаткою Київської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", отримані на запит заступника начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю в Київській області № 23/8-62 від 09.03.2006 від начальника Бориспільського районного відділу Київської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах". В журналі під № 679 зроблений запис про те, що на ім`я ОСОБА_18 виготовлений державний акт серії ЯГ № 153182 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :09:001:0023, розташовану в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради, площею 3,6408 га, для ведення особистого селянського господарства. В останній двох графах журналу зроблено відмітку, що цей державний акт виданий працівником ОСОБА_72 28.02.2006 та отриманий на підставі довіреності ВСВ 285906/746 від 28.02.2006 із зазначенням підпису одержувача, в якому є дві великі букви ОСОБА_73 та ОСОБА_74 . Напроти усіх записів про одержання державних актів на право власності на земельні ділянки міститься підпис однієї і тієї ж особи;

· копії довіреностей від 19.05.2005, отримані на запит старшого слідчого Бориспільського МРВ ГУ МВС України в Київській області № 834 від 13.03.2005 у кримінальній справі № 05-5000 від начальника Бориспільського районного відділу Київської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах". Цими довіреностями ОСОБА_16 і ОСОБА_18 уповноважують ОСОБА_14 представляти їхні інтереси з усіх питань пов`язаних із захистом їхніх законних прав та інтересів щодо земельних паїв, у тому числі з правом укладання цивільно-правових угод. Довіреності посвідчені секретарем Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району ОСОБА_25 та зареєстровані в реєстрі за №№ 170, 182;

· постанова старшого слідчого СВ Бориспільського МРВ ГУ МВС України в Київській області від 14.03.2006 у кримінальній справі № 05-5000 про проведення виїмки у приватного нотаріуса ОСОБА_17 державних актів на право власності на земельні ділянки, у тому числі ОСОБА_16 та ОСОБА_18 ;

· копія довіреності від 28.02.2006, якою ОСОБА_14 від імені ОСОБА_18 уповноважує ОСОБА_15 отримати державний акт на право власності на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_18 . Довіреність посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_40 та зареєстрована в реєстрі за № 746 (т.2 а.с.182-229).

В суді першої інстанції обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнали і відмовилися давати показання на підставі ст.63 Конституції України.

Суд взяв до уваги показання потерпілої ОСОБА_16 про відсутність наміру доручати ОСОБА_14 продаж своєї земельної ділянки іншим особам, показання свідка ОСОБА_25 про відсутність в момент посвідчення довіреності речення про право передоручення, а також врахував, що такі довіреності оформлювались на розробленому спеціальному бланку, відмінність шрифту в цьому реченні від шрифту в основному тексті, безпосередню участь ОСОБА_14 при підписанні даної довіреності та оформленні на її підставі довіреностей на ОСОБА_15 , і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність її участі в підробленні документа та використанні завідомо підробленого документа.

Також суд дав оцінку узгодженості дій обвинувачених з метою досягнення результату - відчуження належних потерпілим земельних ділянок без їх відома, і вказав у вироку, що ці обставини свідчать про домовленість між ними.

Колегія суддів звертає увагу на те, що після підписання довіреностей та продажу земельних ділянок ОСОБА_15 про те, що потерпілі вже не є їх власниками, ОСОБА_16 і ОСОБА_18 повідомлені не були, гроші за земельні ділянки вони не отримали. Саме в цьому полягав обман, і те, що особисто ОСОБА_15 не спілкувався з потерпілими, не впливає на висновки суду, оскільки він діяв за попередньою змовою групою осіб, кожна з яких виконувала свою роль. Про зловживання довірою свідчить те, що потерпілі, хоча і не підтримували стосунки з ОСОБА_14 , але знали її. 19 травня 2005 року, тобто до цих подій, також у приміщенні Великоолександрівської сільської ради потерпілі підписували довіреності, якими ОСОБА_14 була уповноважена на захист їхніх прав та інтересів відносно земельних паїв без права розпоряджатись ними. 13 січня 2006 року і 28 лютого 2006 року ОСОБА_16 і ОСОБА_18 також підписували довіреності в приміщенні сільської ради, де їх зібрали, тобто обстановці, яка заслуговувала на довіру.

І, стверджуючи про відсутність доказів обізнаності ОСОБА_14 у намірах ОСОБА_15 продати земельні ділянки, захисник ОСОБА_11 ігнорує ту обставину, що саме ОСОБА_14 нотаріально посвідченою довіреністю від 01.03.2005 уповноважила ОСОБА_15 розпоряджатись, в тому числі продати належну ОСОБА_18 земельну ділянку, а нотаріально посвідченою довіреністю від 03.03.2006 уповноважила його ж отримати в Бориспільському районному відділі Київської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" державний акт на право власності на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_16 , та продати її. Ці довіреності ОСОБА_14 надала ОСОБА_15 без права передоручення.

Доводи захисників, що суд не дав оцінку тій обставині, що земельні ділянки ОСОБА_16 та ОСОБА_18 були неодноразово відчужені ними до обставин, які покладаються у провину обвинуваченим, що потерпілі не мали у власності майна, яке було об`єктом злочину, і одночасно з цим зазначає, що з володіння ОСОБА_16 та ОСОБА_18 внаслідок вчинених обвинуваченими дій майно не вибувало, суперечливі і надумані.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.08.2005 задоволено позов ВАТ "Промагробудінвест" до Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області та 89-ти фізичних осіб, серед яких були ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , і вказаних фізичних осіб визнано такими, що втратили право на земельні частки (паї), які знаходяться на території Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області з моменту внесення до статутного фонду ВАТ "Промагробудінвест" у зв`язку з переходом права власності на дані частки до ВАТ "Промагробудінвест". Також суд визнав недійсними рішення Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області № 126-15-ХХІІІ від 23.03.2001 про надання у приватну власність земельних ділянок власникам сертифікатів на право на земельні частки (пай) та державні акти на право приватної власності на землю на ім`я цих фізичних осіб (т.3 а.с.80-86). Суд встановив, що відповідачі передали до статутного фонду ВАТ "Промагробудінвест" сертифікати на право на земельні частки (паї) і отримали по 1 простій акції, емітованій даним товариством, номінальною вартістю 20 000 грн кожна. А тому, за висновком суду, позивач став власником майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність, у тому числі земельних часток (паїв) відповідачів, що були виділені останнім як власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) згідно їх заяв єдиним масивом, при цьому власники акцій позивача набули корпоративні права та втратили право на дані земельні паї.

Незважаючи на такі висновки суду, право власності потерпілих на земельні ділянки підтверджувалось державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 159980, виданому 03.03.2006 ( ОСОБА_16 ), і державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 153182, виданому 27.02.2026 ( ОСОБА_18 ), про що достовірно було відомо як ОСОБА_14 , так і ОСОБА_15 , виходячи зі змісту довіреності ОСОБА_16 , яка уповноважила ОСОБА_14 вчиняти юридично значимі дії із захисту її права власності на земельну часту (пай), та довіреності ОСОБА_18 , який уповноважив ОСОБА_14 управляти, розпоряджатись, в тому числі продати належну йому на праві власності земельну ділянку, а також довіреностей ОСОБА_14 , яка уповноважила ОСОБА_15 отримати в Бориспільському районному відділі Київської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" державні акти на право власності на земельні ділянки потерпілих та продати їх, в тому числі отримати гроші. Саме ці правовстановлюючі документи і довіреності ОСОБА_14 були надані ОСОБА_15 приватному нотаріусу ОСОБА_17 , який посвідчив договори купівлі-продажу від 09.03.2006 про продаж потерпілими, від імені яких діяв ОСОБА_15 , земельних ділянок ТОВ "Таврис". І ці ж обставини спростовують твердження захисника, що земельні ділянки з володіння потерпілих не вибували.

Колегія суддів погоджується з доводами захисника ОСОБА_12 про те, що обов`язок перевірити повноваження при оформленні цієї довіреності покладався на приватного нотаріуса ОСОБА_17 , а не на ОСОБА_15 , що і було вчинено нотаріусом формально. Проте ОСОБА_17 не було відомо і не могло бути відомо про умисел обвинувачених і мету, з якою оформлялися довіреності та укладались договори купівлі-продажу.

Характер та розмір завданої ТОВ "МАХ "Атлант-М" шкоди підтверджується показаннями представника потерпілого ОСОБА_35 , свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_36 про відношення вказаної юридичної особи до купівлі-продажу земельних ділянок у ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , покупцями в яких виступили ОСОБА_24 - працівник ТОВ "МАХ "Атлант-М" і ТОВ "Росукрком", яке входило в холдинг, а також даними в договорах купівлі-продажу, в яких вказана ціна земельних ділянок, відповідно, 2 291 901 грн і 440 160 грн, в заяві представника ТОВ "МАХ "Атлант-М" про вчинення кримінального правопорушення від 21.01.2020.

Ринкова вартість належних ОСОБА_16 і ОСОБА_15 земельних ділянок підтверджується даними у висновку експерта № СЕ-19/111-21/15085-ОЗ від 16.04.2021. Цей висновок складений експертом, яка має вищу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення оціночно-земельної експертизи за експертною спеціальністю 10.14 "Оцінка земельних ділянок". Висновок експерта має належне мотивування, його структура відповідає вимогам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998, у тому числі зазначено нормативні акти, національні стандарти, методика та інші інформаційні джерела, які використовувались експертом при вирішенні поставлених питань. А тому всупереч доводам захисника ОСОБА_12 жодних сумнівів у його правильності чи повноті, а також допустимості як доказу, не виникає.

З огляду на викладене твердження захисника ОСОБА_11 про відсутність фізичних чи юридичних осіб, які б могли бути визнані потерпілими у кримінальному провадженні, безпідставні.

Не погоджується колегія суддів і з доводами захисника ОСОБА_11 , що цей висновок є недопустимим доказом, оскільки експерт ОСОБА_32 не включена до Реєстру атестованих судових експертів і їй на дослідження були надані копії документів, достовірність та автентичність яких не встановлена.

Згідно з ч.1 ст.69 КПК України експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України "Про судову експертизу" на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань.

Згідно з ч.1 ст.242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Згідно зі ст.10 Закону України "Про судову експертизу" судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань.

Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності.

До проведення судових експертиз (обстежень і досліджень), крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно зі ст.9 цього Закону атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України.

На момент проведення експертизи ОСОБА_32 не була включена до Реєстру атестованих судових експертів. Проте вона була працівником державної спеціалізованої установи - Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, має вищу освіту, достатній освітньо-кваліфікаційний рівень, пройшла підготовку та отримала кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності, у зв`язку з чим може бути судовим експертом. Відповідність досліджуваних нею копій договорів купівлі-продажу земельних ділянок та державних актів на право власності на земельну ділянку оригіналам сумнівів також не викликає.

Щодо судових рішень, висновки в яких, на переконання захисників, доводять законність дій ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У постанові Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.04.2006, якою за скаргою ОСОБА_15 скасовано постанову слідчого СВ Бориспільського МРВ ГУ МВС України у Київській області про порушення кримінальної справи № 5-5000 від 12.03.2006, суд зазначив про відповідність низки довіреностей, у тому числі виданих на ім`я ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , вимогам Закону України "Про нотаріат", ЦК України, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 22/5 від 25.08.1994. Також суд дійшов висновку, що ОСОБА_15 отримав державні акти на право власності на земельні ділянки, серед яких були і державні акти на право власності на земельні ділянки, належні ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , у межах повноважень, передбачених довіреностями, з дотриманням вимог відомчих нормативних актів. Державні акти на право власності на земельні ділянки, отримані ОСОБА_15 від імені власників земельних ділянок, були необхідні для належного виконання обов`язків повіреного зпродажу земельних ділянок, а тому на законних підставах утримувалися ним до закінчення строку дії довіреностей, який на момент порушення кримінальної справи і розгляду судом скарги не закінчився. З огляду на таке суд вказав про правомірність цих дій і не вбачав у діях ОСОБА_15 і ОСОБА_14 ознак злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Також суд вважав правомірними дії посадових осіб Бориспільського районного відділу Київської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України" щодо видачі ОСОБА_15 державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_18 таОСОБА_16 , дії посадових осіб Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області і органів нотаріату щодо видачі вищезгаданих довіреностей на ім`я ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (т.3 а.с.8-14).

На переконання колегії суддів, висновки в цьому рішенні не мають визначального значення для даного кримінального провадження, враховуючи ту обставину, що з його змісту не вбачається обізнаність потерпілих про продаж без їх відома належних їм земельних ділянок та неотримання ними грошових коштів від їх продажу. ОСОБА_16 участь в розгляді скарги не брала і докази того, що вона була визнана потерпілою у кримінальній справі № 05-5000, відсутні.

З рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2006, яким відмовлено в задоволенні адміністративних позовів ОСОБА_42 , ОСОБА_18 і ОСОБА_75 до Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області з вимогами зобов`язати їм повернути оригінали державних актів на право власності на земельну ділянку та визнати неправомірними дії працівників Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області, також вбачається, що на момент звернення з позовами потерпілі не були обізнані про продаж належних їм земельних ділянок. Як встановив суд під час розгляду цієї справи, належна ОСОБА_16 земельна ділянка продана за договором купівлі-продажу від 09.03.2026, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_17 (т.3 а.с.18-20). Позивачі та їх представники не були присутні в судовому засіданні. Земельна ділянка ОСОБА_18 була продана 17.11.2006 до винесення цього рішення, ОСОБА_16 - 12.12.2006, тобто після. Однак докази її обізнаності зі змістом цього рішення станом на дату вчинення правочину відсутні.

У скаргах ОСОБА_18 Генеральному прокурору він не просив розслідувати факт відчуження земельних ділянок, а просив допомогти повернути державний акт на право власності на земельну ділянку, який вилучили після порушення кримінальної справи (т.3 а.с.98-100). Що ж стосується клопотання представника ОСОБА_76 , яке зареєстроване в Генеральній прокуратурі України 02.10.2006, то воно подане в інтересах групи осіб, у тому числі ОСОБА_16 і ОСОБА_18 , яким після повернення їм державних актів про право власності на земельні ділянки зі слів посадових осіб Бориспільського районного відділу Київської регіональної філії державного підприємств "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України" стало відомо, що ці ділянки їм вже не належать, що може бути вчинене лише внаслідок шахрайських дій та підроблення правовстановлюючих документів, адже державні акти вони нікому не передавали (т.3 а.с.95).

Отже, доводи захисників, що ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , достовірно знаючи, що їхні земельні ділянки продані, уклали договори купівлі-продажу з ТОВ "Росукрком" і ОСОБА_24 , а під час укладення договорів нотаріусу повідомили неправдиві відомості, не підтверджуються доказами.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 14.6.2011, яке залишене без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.11.2011, задоволено апеляційну скаргу ТОВ "Консент-Плюс". Суд відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_18 до ОСОБА_15 , ТОВ "Таврис", ТОВ "Васагро", ТОВ "Консент-Плюс" про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки та скасування державних актів, відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_24 до ТОВ "Консент-Плюс", ТОВ "Таврис", ТОВ "Васагро", третя особа ОСОБА_18 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки та державного акта на право власності на земельну ділянку. Також суд частково задовольнив позов ТОВ "Консент-Плюс", визнав недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 17.11.2006, укладений між ОСОБА_18 і ОСОБА_24 , та державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_24 (т.3 а.с.26-47).

Підставою для прийняття цих рішень слугувала розписка ОСОБА_18 про отримання 50 000 грн під час підписання довіреності на ОСОБА_14 щодо розпорядження його земельною ділянкою, в тому числі укладення договору купівлі-продажу, з чого суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_18 продав належну йому земельну ділянку ТОВ "Таврис" (т.3 а.с.48).

Свідок ОСОБА_33 - дружина потерпілого під час її допиту в суді першої інстанції з приводу цієї розписки дала показання про те, що 50 000 грн отримали в кабінеті секретаря сільради як завдаток, вартість земельної ділянки не обговорювалась, і після цього з ними ніхто не зв`язувався, а тому вони не знали, що ділянка продана. Ці показання суд не виклав у вироку, але вони містяться на технічному носії інформації. Факт підписання ОСОБА_18 цієї розписки і отримання грошових коштів у сумі 50 000 грн потерпілий ніколи не заперечував.

З наявних у справі доказів вбачається, що ОСОБА_15 , діючи як представник ОСОБА_16 , продав земельну ділянку ТОВ "Таврис" за 26 945 грн і, відповідно, діючи як представник ОСОБА_18 , продав земельну ділянку ТОВ "Таврис" за 24 765 грн, що явно не відповідає їх ринковій вартості та ціні, вказаній у договорах купівлі-продажу з ОСОБА_24 і ТОВ "Росукрком", яким потерпілі в подальшому продали земельні ділянки, відповідно, за 2 291 901 грн і 440 160 грн.

Згідно з п.2.2 договорів, за якими ОСОБА_15 продав земельні ділянки, які за формою є однаковими, протягом десяти календарних днів з моменту підписання договору покупець зобов`язується сплатити суму коштів шляхом готівкового розрахунку.

Згідно з п.2.3 договору виконання покупцем зобов`язання, передбаченого п.2.2 договору, посвідчується розпискою за особистим підписом продавця або його уповноваженого представника про отримання суми коштів.

Розписка ОСОБА_18 не датована, проте, як свідчить її зміст, вона підписана в день підписання потерпілим довіреності, що відбулося 28.02.2006. Отже, дата та сума в розписці аж ніяк не узгоджуються з терміном розрахунку та ціною, вказаною в договорі, який підписав ОСОБА_15 , що у сукупності з ринковою вартістю земельної ділянки не дає підстав вважати, що отримані ним від ОСОБА_14 кошти були платою за продану ТОВ "Таврис" земельну ділянку.

Що стосується потерпілої ОСОБА_16 , то вона категорично заперечила факт отримання грошових коштів як при підписанні нею довіреності, так і після продажу земельної ділянки ТОВ "Таврис". Показання потерпілої в цій частині не спростовані. А тому твердження захисника ОСОБА_12 про і ймовірність того, що ТОВ "Таврис" сплатило грошові кошти ОСОБА_16 , у зв`язку з чим ОСОБА_15 може бути потерпілим, є нічим не підтвердженими припущеннями. Про допит директора або представника товариства з метою підтвердження або спростування цих обставин сторона захисту клопотання не заявляла.

Також у 2008 році до Бориспільського міськрайонного суду Київської області ТОВ "Консент-Плюс" подало позовну заяву до ТОВ "Росукрком", ОСОБА_16 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та державного акта про право власності на земельну ділянку та про визнання права власності на земельну ділянку. ТОВ "Росукрком" подало зустрічний позов до ТОВ "Консент-Плюс", ТОВ "Таврис", ТОВ "Васагро", ОСОБА_16 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки, державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 30.11.2011, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.03.2012, апеляційна скарга ТОВ "Консент-Плюс" задоволена. Суд апеляційної інстанції скасував рішення місцевого суду з ухваленням нового рішення про задоволення основного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову і вказав, що в матеріалах справи немає доказів наявності підстав недійсності правочину, передбачених ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України. Зокрема, довіреністю від 13.01.2006 ОСОБА_16 уповноважила ОСОБА_14 представляти її інтереси, пов`язані із захистом її права власності на земельну ділянку, розпорядженням, укладенням договору купівлі-продажу. Довіреність від 13.01.2006 видана з правом передоручення, посвідчена секретарем Великоолександрівської сільської ради, зареєстрована в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 17 і не визнана у встановленому порядку недійсною. У той же час ОСОБА_15 як представник ОСОБА_16 відповідно до довіреності від 03.03.2006 мав необхідний обсяг цивільної дієздатності та не був обмежений у визначенні умов угоди купівлі-продажу. Волевиявлення учасників правочину ОСОБА_15 і ТОВ "Таврис" було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. В матеріалах справи відсутні докази, якими б підтверджувалося, що до моменту укладення договору купівлі-продажу від 12.12.2006 між ОСОБА_16 і ТОВ "Росукрком" зазначеними особами були отримані судові рішення про визнання недійсними попередніх правочинів щодо купівлі-продажу земельної ділянки ТОВ "Таврис", ТОВ "Васагро" і ТОВ "Консент-Плюс" (т.3 а.с.51-69).

У той же час, захисник ОСОБА_12 в апеляційній скарзі сама вказує, що основним доводом зустрічної позовної заяви було те, що продаж земельної ділянки здійснився за іншим цільовим призначенням, а не на підставі підробленого документа. ОСОБА_16 не повідомляла про те, що не отримала грошові кошти, про шахрайство з боку обвинувачених, тощо. Ці обставини об`єктивно пояснюються тим, що участь у розгляді справи приймали виключно представники і в межах цивільного судочинства.

Не було допущено судом і неповноту судового розгляду з огляду на відмову в задоволенні клопотання про допит як свідків приватних нотаріусів ОСОБА_17 , ОСОБА_38 , ОСОБА_77 .

Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004, при вчиненні нотаріальних дій, зокрема, посвідченні правочинів на відчуження земельних ділянок, нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які особисто звернулися за вчиненням нотаріальних дій, а у разі посвідчення правочинів, чи інших нотаріальних дій за участю уповноваженого представника, встановлює його особу, а також перевіряє обсяг його повноважень, для чого подається довіреність або інший документ, що надає повноваження представникові. Також нотаріус перевіряє дієздатність і правоздатність сторін, з`ясовує дійсність їхніх намірів, перевіряє справжність наданих документів, відсутність податкових застав, арештів, заборон та будь-яких інших обтяжень щодо сторін та відчужуваного нерухомого майна.

Ця процедура є цілком стандартною, і діючим на той і на даний час законодавством на нотаріусів не покладався обов`язок щодо здійснення перевірки розрахунку між сторонами. З огляду на це обставини та умови укладення правочинів з відчуження земельних ділянок випливають з договорів купівлі-продажу, які досліджувались судом.

Відмова в задоволенні клопотання в частині долучення до кримінального провадження копії протоколу допиту свідка ОСОБА_25 , а не повернення судом доказів, як стверджує захисник ОСОБА_12 , також не свідчить про неповноту судового розгляду, враховуючи те, що свідок дала показання безпосередньо суду.

Отже, суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, і навів у вироку сукупність доказів на підтвердження встановлених обставин, якими повністю доведено винуватість ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, і які з точки зору достатності та взаємозв`язку правильно покладено в обґрунтування висновків, у тому числі щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_14 за ч.2 ст.358 КК України в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001, яка була чинною станом на 05.01.2006, - підроблення документа, який посвідчується іншою особою, яка має право посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його іншою особою, вчинене за попередньою змовою групою осіб; за ч.3 ст.358 КК України в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001, яка була чинною станом на 05.01.2006, - використання завідомо підробленого документа; та дії ОСОБА_14 та ОСОБА_15 за ч.4 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

Твердження в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_11 про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону з огляду на неконкретність висунутого обвинувачення безпідставні.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Підставою для повернення обвинувального акта не може слугувати будь-яка його формальна невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити, чи створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Посилання на те, що органом досудового розслідування не було встановлено, час, місце, спосіб вчинення кримінальних правопорушень та осіб, які його вчинили, в тому числі, чи мало місце підроблення документа, за яких обставин ОСОБА_14 отримала довіреність та в якому виді, ким, коли і в який спосіб у довіреність було внесено зміни та чи вносились такі зміни, взагалі, а також, що не встановлено, чи була ОСОБА_14 обізнана, що довіреність, яку вона використовує, є підробленою, і що вона діяла у змові з іншими особами, хто заволодів майном потерпілих та чи розрахувались з ОСОБА_16 і ОСОБА_18 за земельні ділянки, кому завдано шкоду і яку, не відповідають дійсності і спростовуються змістом формулювання висунутого обвинувачення в обвинувальному акті, яке суд визнав доведеним.

Дії невстановлених досудовим розсуванням осіб, за попередньою змовою з якими діяли ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , були зазначені так, як прокурор вважав їх встановленими, і дії цих осіб у сукупності з діями обвинувачених були направлені на досягнення спільного злочинного результату. У той же час, хто саме отримав матеріальну вигоду внаслідок злочину, і чи розрахувались ТОВ "Таврис", ТОВ "Консент-Плюс", ТОВ "Васагро" між собою, не є тими обставинами, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні.

Обвинувачення є достатнім для повного розуміння його суті і необхідним для підготовки адекватного захисту, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини в рішеннях у справах "Абрамян проти Росії", "Матточіа проти Італії", і відповідає положенням, закріпленим у п.п."а" п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у контексті забезпечення права на справедливий суд.

З приводу тверджень захисника ОСОБА_11 , що у провину ОСОБА_14 ставляться підроблення та використання довіреності від імені "ОСОБА_54" з посиланням на копію довіреності від імені "ОСОБА_54", колегія суддів зауважує, що прізвище потерпілої в довіреності було написано з помилкою, і це є цілком очевидним. Ніким з учасників судового провадження не заперечується та обставина, що довіреність була підписана саме потерпілою ОСОБА_16 . А свідок ОСОБА_25 показала, що до неї приходили вже з готовою довіреністю, частина тексту в яку була вписана ручкою, певно, прізвище, ім`я та по батькові і номер державного акта.

За приписами ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Суд розглядав кримінальне провадження в межах висунутого ОСОБА_14 та ОСОБА_15 обвинувачення, а тому незрозуміло, яку він повинен був дати оцінку діям приватного нотаріуса ОСОБА_17 , представників ОСОБА_19 , представників потерпілих ОСОБА_20 і ОСОБА_21 .

Твердження в апеляційних скаргах захисників про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке виразилось у тому, що за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито, необґрунтовані.

Згідно з п.10 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст.219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Згідно з п.11 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п.31 ч.1 цієї статті.

Згідно з п.31 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Під час підготовчого судового засідання суд відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст.219 КПК України, та клопотань захисників ОСОБА_11 і ОСОБА_12 про закриття кримінального провадження на підставі п.11 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що до повідомлення особі про підозру закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності. Доводи у клопотаннях, які є аналогічним доводам в апеляційній скарзі, були предметом оцінки суду першої інстанції, який правильно не взяв їх до уваги, про що навів відповідні мотиви в ухвалах від 25.05.2021 та від 01.06.2021.

Суд погодився з хронологією процесуальних дій, здійснених під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, яку навів у клопотанні захисник ОСОБА_11 , у тому числі з тим, що строк досудового розслідування закінчився 10.05.2021.

Дійсно, на супровідному листі, яким обвинувальний акт направлений до суду, який міститься в кримінальному провадженні, наявний штамп Бориспільського міськрайонного суду Київської області з датою 11.05.2021 (т.1 а.с.64). Однак на спростування тих обставин, що обвинувальний акт був скерований до суду після закінчення строку досудового розслідування, прокурор долучив копію свого примірника супровідного листа з датою 07.05.2021 (т.1 а.с.116), що пояснив тим, що вказаний день був скороченим передсвятковим днем перед Днем перемоги (9 травня), а тому кримінальне провадження не було зареєстроване в автоматизованій системі документообігу суду в день його надходження.

Суд взяв до уваги цей доказ і дійшов обґрунтованого висновку, що обвинувальний акт був скерований прокуратурою в межах строку досудового розслідування.

Враховуючи те, що обвинувальний акт надійшов з обвинуваченням, висунутим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , не було у суду підстав і для закриття кримінального провадження на підставі п.11 ч.2 ст.284 КПК України.

Згідно з ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому законом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.3 ст.214 КПК України в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018, чинній станом на час проведення відповідних слідчих та процесуальних дій, здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду).

З витягу з ЄРДР вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення було внесено 22.01.2020 за № 0000005 за заявою ТОВ "МАХ "Атлант-М" про заволодіння невідомими особами шляхом обману грошовими коштами товариства в результаті укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок, які розташовані на території Бориспільського району, за попередньою правовою кваліфікацією за ч.4 ст.190 КК України.

Під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні було встановлено факт вчинення групою осіб підроблення офіційних документів, зокрема, допитані як свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_16 показали, що довіреності на ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на продаж належних їм на праві власності земельних ділянок вони не давали. Як наслідок, на підставі підроблених доручень, посвідчених секретарем Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району, ОСОБА_15 за дорученням ОСОБА_14 вчинив продаж земельних ділянок ОСОБА_18 та ОСОБА_16 . А тому відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.358 КК України (в редакції від 05.04.2001, чинній до 01.07.2020), були внесені до ЄРДР 17.11.2020 за № 0000127. Також під час досудового розслідування було встановлено, що невстановлені особи за попередньою змовою підробили документ - довіреність від 13.01.2006, зареєстровану в реєстрі за № 17 та посвідчену секретарем Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району, шляхом внесення невстановленим способом та засобами друкованого тексту перед підписом довірителя наступного змісту "Повноваження за довіреністю можуть бути передані іншим особам". Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.358 КК України (в редакції, чинній до 01.07.2020), були внесені до ЄРДР 05.02.2021 за № 0000009 (т.1 а.с.207-210, 217). Постановами прокурора відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області від 22.11.2020 та від 08.02.2021 матеріали цих досудових розслідувань об`єднані в одне провадження за № 0000005 (т.1 а.с.212).

Отже, досудове розслідування здійснювалося у цьому кримінальному провадженні після внесення відомостей до ЄРДР, докази збиралися у цьому кримінальному провадженні, що спростовує доводи захисника ОСОБА_11 про протилежне.

Не погоджується колегія суддів і з доводами захисника ОСОБА_11 про недопустимість доказів у кримінальному провадженні, отриманих прокурором, який не уповноважений на їх збирання.

Згідно з п.4 ч.2 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000005 здійснювалося слідчим відділом Бориспільського ВП ГУНП в Київській області, а процесуальне керівництво - Бориспільською місцевою прокуратурою Київської області. Постановами першого заступника керівника Бориспільською місцевою прокуратурою Київської області призначалися та змінювалися групи прокурорів, до складу яких було включено і прокурора ОСОБА_9 (т.1 а.с.214, 215, 216, 221-222).

Оскільки прокурор ОСОБА_9 є процесуальним керівником у цьому кримінальному провадженні, він уповноважений особисто проводити слідчі (розшукові) дії, у тому числі самостійно визначати таку необхідність.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 759/833/18, постанову Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 127/25394/18, то висновки в цих судових рішеннях не є релевантними для цього кримінального провадження.

З приводу доводів захисників про недопустимість як доказів копій документів, достовірність та автентичність яких під час досудового розслідування не перевірялась, що нібито викликає сумніви щодо їх відповідності оригіналам, колегія суддів зауважує наступне.

Згідно з п.п.1, 2 ч.5 ст.99 КПК України для підтвердження змісту документа можуть бути визнані допустимими й інші відомості, якщо: оригінал документа втрачений або знищений, крім випадків, якщо він втрачений або знищений з вини потерпілого або сторони, яка його надає; оригінал документа не може бути отриманий за допомогою доступних правових процедур.

Дійсно, в кримінальному провадженні містяться копії документів, надані на запит приватним нотаріусом ОСОБА_17 і ним же нотаріально посвідчені, а також вилучені під час тимчасового доступу до речей і документів (виїмки) в приміщенні архіву Бориспільського міськрайонного суду Київської області, які містилися в цивільній справі № 2-1314/2011 за позовом ТОВ "Консент-Плюс" до ОСОБА_16 і ТОВ "Росукрком", і в приміщенні офісу приватного нотаріуса ОСОБА_17 , копії договорів купівлі-продажу земельних ділянок між ОСОБА_16 і ТОВ "Росукрком", між ОСОБА_18 і ОСОБА_24 , розписок про отримання продавцями грошових коштів, тощо, які були надані для огляду генеральним директором ТОВ "МАХ "Атлант-М", копії документів кримінального провадження № 0000390.

Довіреність ОСОБА_16 від 13.01.2006, зареєстрована за № 17, і довіреність ОСОБА_18 від 28.02.2006, зареєстрована за № 42, які посвідчені секретарем виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області ОСОБА_25 , знаходились в кримінальній справі № 05-5000 і були втрачені, що підтверджується висновком службової перевірки, проведеним заступником начальника УП - начальником СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області (т.2 а.с.169-171), тобто в іншому кримінальному провадженні. Оригінали державних актів на право власності на земельну ділянку, договорів купівлі-продажу земельних ділянок, які були укладені між ОСОБА_15 , який діяв від імені потерпілих, і ТОВ "Таврис", були вилучені у нотаріуса ОСОБА_17 також в кримінальній справі № 05-5000, а оригінали довіреностей, виданих ОСОБА_14 , - в кримінальній справі № 49-2008.

Захисники не вказують, які дані в копіях документів викликають сумніви щодо їх відповідності оригіналам, і одночасно посилаються в обґрунтування своїх апеляційних вимог на дані в копіях цих же документів. Оригінали і копії документів досліджувались судами і в цивільних справах, копії рішень в яких сторона захисту долучила до кримінального провадження. Зважаючи на те, що дані в копіях документів ніким з учасників судового провадження, в тому числі стороною захисту, не оспорюються, твердження про їх недопустимість є суто формальними і не приймаються судом апеляційної інстанції.

Стверджуючи про недопустимість протоколу огляду документів від 02.04.2021 за участю свідка ОСОБА_25 , захисник ОСОБА_11 викладає свої припущення про попередній інструктаж свідка і ставить під сумнів достовірність її показань, проте не наводить аргументи, які б підтверджували, що цей доказ отриманий не в порядку, передбаченому КПК України. У зв`язку з цим підстав для визнання цього доказу недопустимим колегія суддів не вбачає.

Витяги з ЄРДР, рапорти, процесуальні рішення, заяви, запити та відповіді на запит, тощо, на які суд послався у вироку, не є процесуальними джерелами доказів згідно з ч.2 ст.84 КПК України, про що вірно вказує захисник ОСОБА_11 . Однак згідно з ч.2 ст.92 КПК України обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає. Тому прокурор подав ці документи саме на підтвердження належності та допустимості доказів сторони обвинувачення. І посилання на них у вироку не впливає на його законність, обґрунтованість чи вмотивованість.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи сторони захисту про порушення вимог закону при проведенні деяких експертних досліджень.

Згідно з ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з висновком науково-правової експертизи щодо доктринального тлумачення та застосування окремих норм і положень законодавства України, виконаної на підставі Закону України "Про наукову та науково-технічну експертизу" № 126/47-е від 29.03.2021, довіреність від 13.01.2006, видана від імені ОСОБА_16 на ім`я ОСОБА_14 , а також довіреність від 28.02.2006 від імені ОСОБА_18 на ім`я ОСОБА_14 , є сумнівними з точки зору належного волевиявлення довірителів в частині права передоручення, а їх зміст у частині такого права виглядає "вирваним" з контексту, що є прямим недотриманням ділового обороту. З урахуванням заперечень ОСОБА_16 факту надання повноважень представника ОСОБА_15 , а також того, що сама по собі належність оформлення права передоручення від імені ОСОБА_16 на ім`я ОСОБА_14 є сумнівною, договір купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер :09:001:0026) від 09.03.2006 має ознаки підписаного неповноважною особою з огляду на неналежне підтвердження повноважень представника. Довіреності від 13.01.2006 від імені ОСОБА_16 та від 28.02.2006 від імені ОСОБА_18 мають ознаки вчинених під впливом обману. За обставин, наведених заявником та наданих ним матеріалах, зокрема, за умови неналежного оформлення волевиявлення довірителів у частині права передоручення, у довіреностях від 13.01.2006 від імені ОСОБА_16 та від 28.02.2006 від імені ОСОБА_18 мають ознаки обману як форми шахрайського заволодіння майном (т.2 а.с.54-68).

Згідно з експертним висновком психофізіологічного дослідження достовірності показань ОСОБА_16 з метою виявлення наявності прихованої інформації у зв`язку з кримінальним провадженням від 01.03.2021 ОСОБА_16 не володіє прихованою інформацією щодо обставин продажу, перепродажу земельної ділянки, передоручення повноважень третім особам, надані нею на момент дослідження показання є достовірними та психологічно обґрунтованими. Показання ОСОБА_16 , що довіреність від 13.01.2006 надавалась ОСОБА_14 на представництво її інтересів та остання не мала права на передоручення розпоряджатися цією довіреністю іншій особі, є достовірними та психологічно обґрунтованими. Зафіксовані в процесі дослідження реакції свідчать про те, що ОСОБА_16 впевнена, що довіреністю від 13.01.2006 вона надавала право ОСОБА_14 тільки допомогти повернути державний акт на право власності на земельну ділянку. Про те, що цією довіреністю може скористатись крім ОСОБА_14 інша особа, ОСОБА_16 стало відомо після початку судового розгляду. В процесі проведення дослідження реагувань, що ОСОБА_16 особисто або через третіх осіб продавала свою земельну ділянку більше ніж один раз зафіксовано не було. Натомість, зафіксовані підтверджувальні психофізіологічні реагування свідчать, що ОСОБА_16 свідомо продавала ділянку тільки ТОВ "Росукрком". При проведенні дослідження також не було зафіксовано реагувань, що ОСОБА_16 особисто або через третіх осіб отримувала гроші від продажу своєї земельної ділянки більше ніж від одного покупця. Зафіксовані підтверджувальні психофізіологічні реагування, які свідчать про те, що ОСОБА_16 отримала гроші від продажу своєї земельної ділянки тільки від представника ТОВ "Росукрком". В процесі проведення дослідження зафіксовані підтверджувальні психофізіологічні реакції, що ОСОБА_16 отримала оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку у липні 2006 року в приміщенні Генеральної прокуратури України (т.2 а.с.81-90).

При отриманні цих доказів вимоги ч.1 ст.69, ч.1 ст.242 КПК України, ст.ст.9, 10 Закону України "Про судову експертизу", які наведені раніше і регламентують вимоги до судових експертів, дотримані не були.

Висновок науково-правової експертизи № 126/47-е від 29.03.2021 по суті є експертизою для з`ясування питань права, заборона на проведення якої прямо передбачена КПК України. Зі змісту висновку вбачається, що ця експертиза не є судовою експертизою, а її автори - наукові співробітники Інституту держави і права імені В.М. Корецького НАН України ОСОБА_26 і ОСОБА_78 - не є судовими експертами. Психофізіологічне дослідження достовірності показань ОСОБА_16 проводилося експертом-поліграфологом, кандидатом психологічних наук ОСОБА_29 , яка також не є судовим експертом, а відтак, особою, як в розумінні КПК України має право проводити експертизу або експертне дослідження. У своєму висновку ОСОБА_29 фактично надає оцінку показанням потерпілої ОСОБА_16 з точки зору їх достовірності, повноваженнями на що за наслідками судового розгляду у відповідності зі ст.94 КПК України наділений суд.

Захисники слушно звертають увагу і на те, що при проведення науково-правової експертизи позиція потерпілого ОСОБА_18 не досліджувалась, взагалі, у зв`язку з чим незрозуміло, чому експерти дійшли висновку, довіреність від його імені від 28.02.2006 має ознаки вчинених під впливом обману.

Також з висновку спеціаліста за результатами проведення технічної експертизи документів № 682/03/2021 від 29.03.2021, який проведений на підставі заяви адвоката ОСОБА_10 (представника потерпілого ТОВ "МАХ "Атлант-М") вбачається, що у первинний зміст довіреності від 13.01.2006, виданої від імені ОСОБА_16 на ім`я ОСОБА_14 , ймовірно вносились зміни шляхом додруковування тексту: "Повноваження за цією довіреністю можуть бути передані іншим особам.". Вирішити питання в категоричній формі можливо лише за наявності оригіналу документа (т.2 а.с.128-135).

Колегія суддів погоджується з доводами захисників про недопустимість і цього доказу, оскільки дослідження проводилось ОСОБА_79 , яка не є судовим експертом, у той час як згідно з ч.1 ст.242 КПК України, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання, проводиться експертиза експертною установою, експертом або експертами.

Суд першої інстанції, пославшись у вироку на недопустимі докази, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Це порушення не тягне за собою скасування вироку, але є підставою для його зміни згідно зі ст.ст.409, 412 КПК України шляхом виключення з мотивувальної частини посилань на них як на докази винуватості обвинувачених і часткового задоволення апеляційних скарг сторони захисту.

Інших істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особи винних, відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, і правильно призначив ОСОБА_15 і ОСОБА_14 за ч.4 ст.190 КК, а також ОСОБА_14 - за ч.2 ст.358 КК України у відповідній редакції покарання у виді позбавлення волі.

Обґрунтованими є і висновки суду про те, що з дня вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень і до дня ухвалення вироку закінчилися строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ст.49 КК України.

Разом з тим, доводи прокурора, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, призначивши ОСОБА_14 покарання за ч.3 ст.358 КК України у відповідній редакції, яке не може бути їй призначено, а також неправильно застосував положення ч.1 ст.70 КК України, призначивши покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, заслуговують на увагу.

Згідно з ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Оскільки ОСОБА_14 є інвалідом другої групи, покарання у виді обмеження волі не може бути до неї застосоване.

Крім того, за приписами ч.5 ст.74 КК України особу може бути за вироком суду звільнено від покарання на підставах, передбачених ст.49 цього Кодексу.

З огляду на позицію обвинувачених, які згоду на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не надали і просили ухвалити виправдувальний вирок, суд, ухваливши обвинувальний вирок, правильно звільнив їх від покарання.

Згідно з ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Оскільки суд призначає покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, і строки давності притягнення до кримінальної відповідальності є різними в залежності від ступеню тяжкості кримінального правопорушення, то суд мав і звільнити ОСОБА_14 від призначеного покарання за кожен злочин окремо. І з урахуванням того, що вона підлягає звільненню від покарання за всі вчинені нею кримінальні правопорушення, призначення їй покарання за їх сукупністю є неправильним.

Отже, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, зокрема, положення ст.ст.61, 70 КК України, які не підлягали застосуванню, що згідно зі ст.ст.409, 413 КПК України є підставою для зміни вироку в частині призначеного ОСОБА_14 покарання за ч.2 ст.358 КК України на штраф, звільнення її від призначених за кожне кримінальне правопорушення покарань на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України і виключення з вироку посилання на призначення їй остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2021 року щодо ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в частині призначеного ОСОБА_14 покарання змінити.

Звільнити ОСОБА_14 від призначеного за ч.2 ст.358 КК України в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 /один/ рік на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Змінити ОСОБА_14 призначене за ч.3 ст.358 КК України Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001 покарання на штраф у розмірі 50 /п`ятдесят/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, від якого звільнити на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Звільнити ОСОБА_14 від призначеного за ч.4 ст.190 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 6 /шість/ років з конфіскацією майна на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Виключити з вироку посилання на призначення ОСОБА_14 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ст.70 КК України.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання як на докази винуватості ОСОБА_14 , ОСОБА_15 на:

- висновок науково-правової експертизи щодо доктринального тлумачення та застосування окремих норм і положень законодавства України, виконаної на підставі Закону України "Про наукову і науково-технічну експертизу" від 29.03.2021 (т.2 а.с.54-68);

- експертні висновки психофізіологічного дослідження достовірності показань ОСОБА_16 з метою виявлення наявності прихованої інформації у зв`язку з кримінальним провадженням від 01.03.2021 (т.2 а.с.81-90);

- висновок спеціаліста за результатами проведення технічної експертизи документів (т.2 а.с.128-132).

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з для її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3