Справа № 357/1749/25
У Х В А Л А

18 лютого 2025 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

скаржник: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Біла Церква, Київської області скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 14.12.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0003865 від 04.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

05.02.2025 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого від 14.12.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0003865 від 04.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що слідчим відділом Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0003865 від 04.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 звернувся до слідчого з клопотанням про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні № 0003865 від 04.12.2024.

14.12.2024 постановою слідчого Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0003865 від 04.12.2024.

Подану скаргу ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 197-1 КК Україн, за фактом самовільного будівництва будівель та (або) споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , ставить під сумнів право власності осіб на придбане за вказаною адресою житло, разом з тим, право сплачувати квартирну палату за житло виникає саме у власника житла. При цьому, скаржник зазначає, що комунальні платежі за вказане житло вносились ним на протязі багатьох десятиліть, а тому скаржник вважає, що вказаним злочином йому завдано матеріальної та моральної шкоди, при цьому розрахунок матеріальної шкоди місти в собі складові з сум квартирної плати та безпідставно сплачених на користь житлово-комунальних підприємств за користування самовільно побудованим майном, а також йому завдано матеріальну шкоду, яка включає суми ринкової вартості житла - квартири АДРЕСА_2 , яка складає щонайменше 3200000 гривень. При цьому, скаржник зазначив, що дійсний розмір матеріальної шкоди буде підрахований після проведення ряду експертиз. Крім цього, розмір моральної шкоди скаржник оцінює у 230 000 грн., а тому вважає вказану постанову слідчого від 14.12.2024 невмотивованою, так як остання не містить жодної підстави вважати ОСОБА_3 особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК України, у зв`язку з чим просить слідчого суддю скасувати постанову слідчого від 14.12.2024 про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0003865 від 04.12.2024 та зобов`язати уповноважену особу визнати його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Позиція сторін та інших учасників.

В судовому засіданні особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 , доводи, викладені в скарзі, підтримав в повному обсязі, просив скаргу задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду скарги повідомлявся шляхом направлення повідомлення про виклик, що узгоджується з положеннями ст. 135 КПК України. Слідчий надіслав на адресу суду до початку слухання справи матеріали кримінального провадження №0003865 від 04.12.2024.

Слідчим суддею, з урахуванням викладеного, принципу диспозитивності, думки особи, що звернулась зі скаргою, положень ч. 3 ст. 306 КПК України, визнано можливим розглянути скаргу у відсутність слідчого.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із вказаних питань.

Заслухавши думку скаржника та його представника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебуває кримінальне провадження за № 0003865 від 04.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудовим розслідування встановлено можливий факт самовільного будівництва будівель та (або) споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці за адресою: м. Біла Церква, вул. Вокзальна, пров. 18, чим завдано шкоди,сума якої встановлюється.

Встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до слідчого з клопотанням про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0003865 від 04.12.2024.

За результатами розгляду вказаного клопотання 14.12.2024 слідчим слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 , винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання, обґрунтувавши її тим, що особа, яка звернулась з клопотанням, не надала слідчому будь-яких доказів того, що злочином останній завдано будь-якої шкоди.

Диспозиція частини 3 статті 197-1 КК України передбачає відповідальність за самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, зазначеній у частині першій цієї статті.

У свою чергу частина 1 статті 197-1 КК України передбачає відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Приміткою до цієї статті встановлено, що шкода, передбачена частиною першою цієї статті, визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Об`єктом вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, є встановлений законодавством порядок будівництва на земельних ділянках відповідних об`єктів (будівель та споруд), а об`єктивна сторона даного злочину полягає у самовільному будівництві будівель або споруд на самовільно зайняті земельній ділянці, тобто фактичне заволодіння чи користування земельною ділянкою, вчинене в особистих інтересах.

Таким чином конструкція норми ч. 3 ст.197-1 КК України визначає не тільки об`єкт злочину - самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, зазначеній у частині першій цієї статті, але і наявність такої обов`язкової ознаки як завдання значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Вказаний злочин є правопорушенням з матеріальним складом: для встановлення об`єктивної сторони цього злочину слід встановити не тільки самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, але й настання суспільно небезпечних наслідків - спричинення власнику чи законному володільцю значної шкоди.

Однак, у клопотанні та у скарзі ОСОБА_3 не навів достатніх аргументів того, в чому полягає завдана злочином йому моральна, фізична або майнова шкоди, а саме не обґрунтував, чим підтверджується факт заподіяння матеріальних збитків, моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового чи майнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, а також інші обставини, що мають значення для вирішення розміру завданої злочином шкоди.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Отже, розгляд на стадії досудового розслідування заяви ОСОБА_3 про залучення його в якості потерпілого, відповідно до приписів ст. 55 КПК України, входить до компетенції слідчого або прокурора, а до компетенції слідчого судді в даному випадку входить лише перевірка законності та обґрунтованості постанови про відмову у залученні як потерпілого.

Під час розгляду скарги встановлено, що слідчий дотримався встановленого ч. 1 ст. 220 КК триденного строку для розгляду клопотання.

Крім цього, постанова від 14.12.2024 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження № 0003865 від 04.12.2024 на переконання слідчого судді вмотивована та обґрунтована, тобто слідчий виконав вимоги ч. 2 ст. 220 КПК України та п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Крім цього чинним КПК України не передбачена можливість визнання або невизнання особи потерпілою у кримінальному провадженні слідчим суддею, так само як до повноважень слідчого судді не віднесено право зобов`язувати слідчого визнати особу потерпілою у кримінальному провадженні, оскільки це є дискреційні (виключні) повноваження слідчого.

У зв`язку з чим слідчий суддя вважає вказану постанову слідчого від 14.12.2024 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження № 0003865 від 04.12.2024 обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам КПК України, а скаргу ОСОБА_3 такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 303, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого від 14.12.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0003865 від 04.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України - відмовити.

Матеріали кримінального провадження №0003865 від 04.12.2024 повернути до слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1