Провадження №11-кп/801/1362/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження,внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000218 від 04.10.2024,

за апеляційною скаргою прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2024 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниці, громадянки України, непрацюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

-визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно вироку судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 , 03 жовтня 2024 року, близько 14 години 00 хвилин (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), маючи умисел на незаконне придбання і зберігання психотропних речовин без мети збуту, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно придбала психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін, яку незаконно зберігала при собі, без мети збуту.

В подальшому, 03 жовтня 2024 року, близько 14 години 30 хвилин перебуваючи поблизу будинку № 49 по вулиці Сергія Зулінського у місті Вінниці, Вінницької області, ОСОБА_8 була помічена та зупинена працівниками сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області та на запитання про наявність заборонених речовин, усвідомлюючи, що її дії, спрямовані на зберігання психотропної речовини, будуть викриті, повідомила, що у неї при собі, а саме - у лівій кишені куртки, наявна психотропна речовина.

В ході проведення огляду місця події в період часу з 15 години 18 хвилин по 15 годину 42 хвилин 03 жовтня 2024 року, ОСОБА_8 , добровільно видала працівникам поліції з лівої кишені куртки, поліетиленовий прозорий пакет із порошкоподібною речовиною, який було вилучено та направлено на експертне дослідження.

Згідно висновку експерта надана на експертизу порошкоподібна речовина, містить психотропну речовину - амфетамін. Амфетамін відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено. В порошкоподібній речовині, масою 0,7012 г, маса амфетаміну становить 0,4141 г.

Такі дії обвинуваченої ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання психотропних речовин, без мети збуту.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2024 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Призначено ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ОСОБА_8 визначено рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 04 листопада 2024 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 3183 грн. 60 коп.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.10.2024 (№127/33061/24) на майно, а саме: поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною, який було упаковано до спец, пакету НПУ CRI 1049170, скасовано.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: психотропну речовину, масою 0,7012 г, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,4141 г , яку після проведення експертизи, було поміщено до спец, пакету «Україна МВС Експертна служба 6067163, яку передано до камери зберігання речових доказів відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, вирішено знищити.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченої та доведеність її винуватості, вважає, що вирок суду стосовно ОСОБА_8 в частині призначення покарання підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного їй покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, на підставі п.4 ч.1, ч.2 ст.409, ст.413 КПК України.

Просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 04.11.2024 щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України змінити в частині призначеного покарання. Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про призначення ОСОБА_8 покарання 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Доповнити резолютивну частину вироку вказівкою про призначення ОСОБА_8 покарання у виді пробаційного нагляду на строк й рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.2 ст.59-1 КК України. На підставі ч.1 ст.49-2 КВК України початок строку відбування покарання ОСОБА_8 у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженої на облік уповноваженим органом з питань пробації. В решті вирок залишити без змін.

У доводах апеляційної скарги прокурор зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Згідно матеріалів кримінального провадження на утриманні у ОСОБА_9 є малолітні діти: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким наразі не виповнилось 14 років, а тому такий вид покарання, як обмеження волі обвинуваченій не може бути призначений.

Також згідно санкції ч.1 ст.309 КК України обвинуваченій ОСОБА_9 при ухваленні вироку не може бути призначено покарання у виді штрафу та виправних робіт, у зв`язку з тим, що остання не працевлаштована. А тому на думку сторони обвинувачення, у даному випадку достатнім, доцільним і правильним, з передбачених санкцією ч.1 ст.309 КК України покарань, є покарання у виді пробаційного нагляду.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора та просив її задовольнити посилаючись на викладені у ній доводи.

Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_12 своєчасно повідомлені судом про дату, час і місце апеляційного розгляду, однак в судове засідання не прибули з невідомих суду причин.

Прокурор не заперечував щодо апеляційного розгляду у відсутність обвинуваченої та її захисника. Враховуючи, що в своїй апеляційній скарзі прокурор не ставить питання про погіршення становища обвинуваченої ОСОБА_8 , а також не порушується її право на захист, тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України кримінальне провадження розглянуто у відсутність обвинуваченої та її захисника.

Інші учасники кримінального провадження судове рішення не оскаржували і від них не надходили письмові заперечення на апеляційну скаргу.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За правилами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Вказані положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора стосовно доводів про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 ,колегія суддів апеляційного суду вважає їх обґрунтованими, які дають достатні підстави для зміни оскаржуваного вироку, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Що стосується доводів прокурора щодо порушення судом першої інстанції вимог ч. 3 ст. 61 КК, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, то вони є обґрунтованими.

Як убачається зі змісту вироку, при призначенні покарання місцевий суд урахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, що раніше не була судима, за місцем проживання характеризується позитивно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, обставини, що обтяжують покарання судом встановлено не було, не працює та немає постійного джерела доходу, а тому дійшов висновку, що покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Також суд враховуючи, що ОСОБА_8 раніше не судима, наявність пом`якшуючої покарання обставини у виді щирого каяття, прийняв рішення про можливість звільнення обвинуваченої ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України із застосуванням положень п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується, у тому числі, й до жінок, що мають дітей віком до 14 років.

Проте вказаних вимог закону Вінницький міський суд Вінницької області інстанцій не дотримався.

Згідно матеріалів кримінального провадження на утриманні в обвинуваченої ОСОБА_9 є малолітні діти: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким на день розгляду апеляційної скарги не виповнилось 14 років, а тому такий вид покарання, як обмеження волі обвинуваченій не може бути призначений.

Також як було встановлено в ході розгляду місцевим судом, та знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, обвинувачена ОСОБА_8 не працевлаштована, а відтак не має постійного доходу, що також свідчить про те, що покарання у виді штрафу та виправних робіт в межах санкції ч.1 ст.309 КК України обвинуваченій не може бути призначено.

Встановлено, що санкцією ч. 1 ст. 309 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або пробаційний нагляд на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.

Тому з урахуванням положень ч. 3 ст. 61 КК України, зокрема наявність в обвинуваченої дітей віком до 14 років, відсутність в останньої постійного доходу, на думку апеляційного суду в даному випадку покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_8 і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України.

За таких обставин, підсумовуючи викладене апеляційний суду вважає переконливими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_8 , суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, що є підставою для зміни оскаржуваного судового рішення в апеляційному порядку, відповідно до ч. 1 ст. 413 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409, ст. ст.413, 418, 419, 426, 532 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2024 року щодо обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.1 ст.190 КК України змінити в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.2 ст.59-1 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про заміну свого місця проживання, роботи або навчання, не

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.1 ст.49-2 КВК України початок строку відбування покарання обчислювати з дня постановки ОСОБА_8 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, у той самий строк з дня вручення їй копії даного судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4