ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

11 лютого 2025 року місто Фастів

Колегія суддів Фастівського міськрайонного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

під час судового розгляду кримінального провадження № 0001313 від 21.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на достатність підстав вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії досудового розслідування не зменшилися та не припинили існувати. Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна. Обвинувачений ОСОБА_6 скоїв умисний особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, тому, прогнозуючи неминучість тривалого покарання у вигляді позбавлення волі, на думку прокурора, він буде переховуватись від правоохоронних органів, як спосіб уникнення від відповідальності. Крім цього ОСОБА_6 обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна. Вказане дає підстави вважати, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 в межах вказаного кримінального провадження, може стати причиною ухилення останнього від явки до суду. Обвинувачений ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного місця роботи, веде антигромадський спосіб життя, раніше неодноразово судимий, тому існують підстави вважати, що останній буде переховуватись від правоохоронних органів та суду як спосіб уникнення від відповідальності. Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже само по собі може бути підставою та мотивом для ОСОБА_6 до втечі. Крім того, перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_6 знаючи анкетні дані свідків, які вказують на причетність останнього до вчинення кримінального правопорушення, може незаконно впливати на них з метою реабілітації себе як злочинця. Також, ОСОБА_6 може впливати на свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного злочину проти життя та здоров`я особи, а тому це прямо вказує на відсутність будь-яких стримуючих факторів, щодо вчинення протиправних діянь, в тому числі кримінальних правопорушень. Тому, у разі перебування ОСОБА_6 на волі, наявні передумови для вчинення останнім інших кримінальних правопорушень. На думку прокурора, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, не може запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 із посиланням на те, що вина ОСОБА_6 не доведена, а також наявність у ОСОБА_6 ряда захворювань, які потребують лікування з метою стабілізації його стану, просив задовольнити клопотання прокурора частково та застосувати щодо його підзахисного цілодобовий домашній арешт за місцем проживання його матері за адресою АДРЕСА_1 із носінням електронних засобів контролю. Такий запобіжний захід, на думку захисника, зможе забезпечити належну поведінку ОСОБА_6 під час судового розгляду. У разі ж прийняття колегією суддів рішення про задоволення клопотання прокурора та продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив змінити установуутримання ОСОБА_6 із ДУ « «Київський слідчий ізолятор» на ізолятор тимчасового тримання в м. Васильків.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав свого захисника та зазначив, що в СІЗО у нього було констатовано погіршення стану здоров`я, однак на руки таке заключення йому не надають. Також скаржився на погане ставлення до нього інших ув`язнених, тому просив вирішити питання про утримання його в умовах ІТТ або переведення в одиночну камеру.

Прокурор з приводу клопотання сторони захисту щодо переведення ОСОБА_6 до одиночної камери заперечив, у зв`язку із відсутністю на те будь-яких підстав, з приводу зміни установи утримання ув`язненого ОСОБА_6 на ІТТ в м. Васильків, зазначив, що таке поміщення на строк 60 діб є неможливим, так як ця установа є установою тимчасового тримання ув`язнених на строк, що не перевищує трьох діб.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 та клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує, що тримання під вартою є найсуворішим і винятковим запобіжним заходом. При цьому, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене у випадках, на підставі та в порядку, передбаченому законом.

У КПК України встановлені випадки і процедура позбавлення свободи з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього в силу статусу обов`язків, а також з метою вжиття превентивних заходів, про які вказано у статті ст. 177 КПК України.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину протии життя та здоров`я особи, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи покарання, що може загрожувати йому в разі визнання судом винуватим, може переховуватись від суду.

Крім того, також існує ризик, що ОСОБА_6 може вчинити інші кримінальні правопорушення, перебуваючи на волі. Про існування даного ризику свідчить той факт, що ОСОБА_6 є неодноразово судимою особою та зновуобвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисногозлочинупротижиття та здоров`я особи, з корисливих мотивів, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, а тому дана обставина вказує на відсутність будь-яких стримуючих факторів, щодо вчинення протиправних діянь, в тому числі кримінальних правопорушень.

Також, колегія суддів бере до уваги той факт, що судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочато, та ОСОБА_6 володіючи інформацією щодо анкетних даних свідків та потерпілої у цьому кримінальному провадженні, може незаконно впливати на цихосіб з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Оцінюючи вищенаведені обставини в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що ризики можливого ухилення обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення ним іншого кримінального правопорушення є доведеними, не зменшились та продовжують існувати.

За даних обставин, клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідним для запобігання ризикам передбаченими ст. 177 КПК України та підлягає продовженню.

На підтвердження доводів обвинуваченого та захисника ОСОБА_7 щодо різкого погіршення стану здоров`я ОСОБА_6 в умовах СІЗО належних доводів не надано, оскільки долучені стороною захисту медичні документи датовані 2022 роком.

Разом з тим, 31.01.2025 року на запит суду з філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській отримано відповідь про те, що ОСОБА_6 за час перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» обстежений лабораторно та консультативно лікарями фахівцями. За даними проведених обстежень та консультацій поставлений на облік в Київській міській медичній частині. Стан здоров`я ОСОБА_6 на даний час розцінюється як стабільний та відповідає перебігу наявних хронічних захворювань ( Т. 1 а.с. 103-104).

Таким чином, доводи обвинуваченого щодо різкого погіршення стану здоров`я не підтверджуються наявними матеріалами справи.

З приводу тверджень обвинуваченого щодо неможливості отримати на руки медичне заключення, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити, що у відповідності до п. 13 глави 2 розділу Х Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1769/5 від 14.06.2019 ув`язнені за письмовими заявами можуть отримувати виписки зі своїх медичних карт та передавати їх близьким родичам.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючивідомостіпро особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід, зокрема у виді цілодобового домашнього арешту із застосуваннням електронного засобу контролю, про застосування якого просить захисник, є недостатнім для запобігання наведеним вище ризикам, а тому у задоволенні клопотання сторони захисту про його застосування слід відмовити.

Оскільки, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, колегія суддів відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 в частині зміни установи утримання при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу виді тримання під вартою не грунтується на вимогах закону.

Так, згідно ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання (ІТТ).

При цьому, відповідно до Інструкції із забезпечення режиму тримання та охорони осіб, які утримуються в ізоляторах тимчасового тримання Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 777 від 25.09.2023 в ІТТ особи сто совно яких запобіжний захід обрано взяття підварту утримуються у разі відсутності можливості здійснити конвоювання особи до СІЗО до передачі конвою для перевезення до СІЗО; у разі необхідності проведення слідчих (розшукових) дій, а також у разі наявності рішення компетентного органу іноземної держави про взяття особи під варту або призначення їй покарання у виді позбавлення волі - на строк не більше трьох діб.

Тобто, час перебування особи, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, в умовах ІТТ не може перевищувати трьох діб, тому дане клопотання обвинуваченого є безпідставним.

Щодо клопотання обвинуваченого щодо переведення його в одиночну камеру, то дане питання вирішується постановою начальника СІЗО, санкціонованою прокурором, за відповідним рішенням особи або органу, що здійснює кримінальне провадження, у виняткових випадках (як то, забезпечення таємниці досудового розслідування, захисту ув`язнених від можливих посягань на їх життя, запобігання вчиненню ними нового кримінального правопорушення або за наявності медичних підстав).

Разом з тим, вагомих підстав, підтверджених відповідними доказами, які необхідні для прийняття вказаного рішення, колегії суддів не надано, а тому таке кло потання обвинуваченого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 194, 197, 369-372 КПК України, суд,-

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити, відмовити в задоволені клопотання сторони захисту.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній Установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 11 квітня 2025 року включно.

Копію ухвали направити для виконання до Державної Установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_8

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3