н/п 1-кс/953/3283/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого 3 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Слобідської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001222 від 09.12.2024 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, студента ВСП «Харківський фаховий коледж харчової промисловості Державного біотехнологічного університету», раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчої ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_8 ,

законного представника підозрюваного ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

28.04.2025 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого 3 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Слобідської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001222 від 09.12.2024 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України,

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001222 від 09.12.2024 за підозрою неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 09.12.2024 близько 16 год 35 хв у період дії воєнного стану на території України, невстановлені особи, за попередньою змовою групою осіб, вчинили терористичний акт, шляхом підриву невстановленого вибухового пристрою біля центрального входу відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Зброярська (колишня назва Маліновського), буд. 1.

Так, в ході подальшого здійснення досудового розслідування встановлено, що до вчинення підриву невстановленого вибухового пристрою 09.12.2024 поблизу ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області за вищевказаною адресою причетний громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, ОСОБА_5 , перебуваючи на території м. Харків, більш точне місце на цей час не встановлено, не пізніше 09.12.2024 за допомогою месенджеру «Telegram» вступив у злочинну змову із невстановленими на даний час особами під псевдонімами та переслідуючи корисливі мотиви, на пропозицію останніх надав свою згоду на вчинення терористичного акту з метою порушення громадської безпеки та залякування населення.

12.12.2024 ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208, 615 КПК України.

12.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.

12.12.2024 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 09.02.2025.

03.02.2025 постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні було продовжено до 3-х місяців, тобто до 12.03.2025

05.02.2025 ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_5 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 12.03.2025.

05.03.2025 ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_5 продовжено строк досудового розслідування до 09.06.2025.

05.03.2025 ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_5 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 03.05.2025.

На цей час в ході проведення досудового розслідування проведено низку першочергових слідчих та процесуальних дій, частина з яких триває і зараз та для завершення яких потрібен додатковий час, а саме: постановами слідчого експертам ННЦ «ІСЕ» ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» доручено провести вибухо -технічної, судової фототехнічної, судової-психологічної експертиз.

Не зважаючи на це з метою завершення досудового розслідування потрібен додатковий час, оскільки необхідно виконати низку слідчих та процесуальних дій, результати яких мають суттєве значення для подальшого судового розгляду, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження: розсекретити документи, які стали підставою для проведення негласних (слідчих) розшукових дій у даному кримінальному провадженні (клопотання, ухвали суду); отримати результати судової вибухо-технічної експертизи в ННЦ «ІСЕ» ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» (призначені 13.01.2025); отримати результати судової фототехнічної експертизи в ННЦ «ІСЕ» ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» (призначені 30.01.2025); отримати результати судової-психологічної експертизи в ННЦ «ІСЕ» ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» (призначені 20.02.2025); виконати процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні та ознайомити сторону захисту з матеріалами кримінального провадження.

Виконати зазначені слідчі та процесуальні дії раніше не видавалось за можливе у зв`язку зі складністю провадження та необхідністю проведення інших слідчих та процесуальних дій, які були направлені на встановлення обставин та документування протиправної діяльності підозрюваного, великою кількістю та складністю призначених експертам експертиз (через великий об`єм, складність досліджуваного матеріалу та завантаженість експертів), а також через ведення бойових дій на території м. Харкова та Харківської області.

Враховуючи що строк дії запобіжного заходу обраний судом спливає, а досудове розслідування не завершено, враховуючи існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, стосовно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Крім того, згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Таким чином, сторона обвинувачення вважає, що запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, що в свою чергу надасть змогу досягнути завдань кримінального судочинства, можливо лише шляхом продовження відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання з підстав, зазначених у ньому, просив його задовольнити.

Підозрюваний, захисник, законний представник проти задоволення клопотання сторони обвинувачення заперечували, посилаючись на те, що ОСОБА_5 визнає причетність до скоєного, сприяє встановленню обставин у кримінальному провадженні, критично оцінює власні дії, є неповнолітнім, має міцні соціальні зв`язки, стороною обвинувачення не доведено та не надано доказів на продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, з урахуванням даних про особу підозрюваного, який має родину, постійне місце проживання, має подяки, позитивно характеризується. Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосувати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою останнього.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання, слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Під час розгляду клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою (п.1 ч.3 ст. 199 КПК України);

- наявність підстав, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (п.2 ч.3 ст.199 КПК України).

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч.4 ст.199 КПК України). Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч.5 ст.199 КПК України).

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, слідчого які наполягали на задоволенні клопотання, захисника, підозрюваного, законного представника, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, оскільки обставини, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, є доведеними.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно бути розглянуте згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України).

Частиною 5 ст. 199 КПК України визначено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Отже, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 слідчий суддя керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням додаткових відомостей щодо продовження існування ризиків та спливу строків досудового розслідування.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Судом встановлено, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжений до 12 червня 2025 року, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258 України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

12.12.2024 ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208, 615 КПК України.

12.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.

Надані стороною кримінального провадження докази у їх обсязі свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри, яка обґрунтовується такими доказами: протоколом огляду місця події від 09.12.2024; протоколом затримання ОСОБА_5 від 12.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 та протоколом пред`явлення останньому особи для впізнання за фотознімками; протоколом огляду комп`ютерних даних від 12.12.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 13.12.2024; протоколами слідчих експериментів від 08.01.2025, 13.01.2025; протоколом огляду речей і документів від 20.02.2025, 14.03.2025 - відомостей оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», ПрАТ «Київстар».

Завершення досудового розслідування в кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді від 05 березня 2024 року, якою підозрюваному був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, з урахуванням обставин, що по справі необхідно виконати процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні та ознайомити сторони кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування, у відповідності до вимог ст. 290 КПК України у даному провадженні не є можливим.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 інкримінованого злочину.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» пункт 88, «Erdagozv. Turkey» пункт 51, «Cebotari v. Moldova» пункт 48 «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Murray v. the United Kingdom». Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Щодо наявності ризиків.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. Russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, п. 2, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на цей час не зменшились та продовжують існувати, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду; можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Відповідно до ст. 492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу неповнолітньому підозрюваному, суд враховує його особистість, вікові та психологічні особливості, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою.

Так, підозрюваному ОСОБА_5 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину проти громадської безпеки в період дії воєнного стану, підозрюваному у разі визнання його винуватим загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна або без такої, підозрюваний не має на території України таких соціальних зв`язків, які б на думку слідчого судді превалювали над його зацікавленістю у переховуванні від органів досудового розслідування та суду. При оцінці ризику переховування слідчий суддя також бере до уваги, що після вчинення злочину підозрюваний за допомогою невстановлених осіб залишив місто та прибув до міста Києва з метою переховування від органів досудового розслідування, де проживав у орендованому житлі та був затриманий під час проведення обшуку. Зазначені обставини були встановлені слідчим суддею під час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доводять існування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування та суду.

Виходячи зі змісту формулювання підозри, зокрема обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, зокрема, виготовлення самостійно підозрюваним вибухового пристрою, а також вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, зважаючи, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню не завершено, слідчим не проведені всі необхідні слідчі дії, направлені на отримання доказів, не встановлені причетні особи та свідки, якими також можуть бути знайомі підозрюваного слідчий суддя також вважає доведеним існування ризиків, передбачених п. 2, п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про продовження тримання під вартою неповнолітнього підозрюваного слідчий суддя також враховує дані щодо психологічних особливостей підозрюваного, який вчинив кримінальне правопорушення за попередньою змовою групою осіб під впливом та контролем сторонніх осіб, які у подальшому також сприяли його переховуванню. Зазначене свідчить про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Разом з цим, слідчий суддя вважає недоведеним та необґрунтованим наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України в частині можливості незаконного впливу підозрюваного на експертів та спеціалістів у даному кримінальному провадженні та наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи вищенаведене, наявність зазначених ризиків у їх сукупності, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є виключною обставиною та виправдовує тримання неповнолітнього підозрюваного під вартою та свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

За вказаних підстав, слідчий суддя висновує про необхідність продовження відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування строком на 60 днів - до 12 червня 2025 року.

При постановленні даної ухвали суд, керуючись абз. 8 ч. 4 ст. 183, ч. 6 ст. 176 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави відносно підозрюваного при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.258 КК України під час дії воєнного стану.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 497 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого 3 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Слобідської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001222 від 09.12.2024 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" на строк 46 (сорок шість) днів у межах строку досудового розслідування, тобто до 12 червня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді тривалістю до 12 червня 2025 року.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження та керівнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали суду.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1