Справа № 629/3616/23
провадження № 1-кп/632/31/25

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року місто Златопіль

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції клопотання захисника ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Миколаївка Лозівського району Харківської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, мешканця АДРЕСА_1 , в частині його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, подане у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , окрім іншого, обвинувачується у тому, що 21 листопада 2022 року близько п`ятнадцятої години перебуваючи поруч з магазином «Амбар», що розташований на вулиці Івана Середи в селищі Панютине міста Лозова Харківської області, зустрів раніше йому знайому ОСОБА_8 , яка мала при собі належний їй мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 5 2/16 GB Black».

За цих обставин у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння зазначеним мобільним телефоном шляхом обману та зловживання довірою.

Реалізуючи свій умисел ОСОБА_4 , діючи із корисливих мотивів, увійшовши в довіру до ОСОБА_8 , попросив у неї мобільний телефон під вигаданим приводом, з наміром начебто комусь зателефонувати.

Отримавши від ОСОБА_8 шляхом обману вказаний вище мобільний телефон, ОСОБА_4 вдаючи, що він комусь телефонує, тримаючи його в руках, не маючи наміру повертати ОСОБА_8 її мобільний телефон, почав відходити від останньої.

При цьому ОСОБА_4 скориставшись тим, що ОСОБА_8 , на деякий час, відволіклась та не спостерігала за його діями, утримуючи при собі її мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 5 2/16 GB Black», вартістю 1893 гривні, вимкнувши його, з місця події із зазначеним мобільним телефоном зник.

У подальшому ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану вище суму.

За вказаним фактом дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

До початку судового засідання захисник ОСОБА_7 заявила клопотання про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_7 зазначене клопотання підтримали з наведених у ньому підстав.

Прокурор проти задоволення клопотання захисника не заперечував.

Не заперечували проти задоволення клопотання й інші учасники судового провадження.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах питання, що розглядається, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною 7 ст. 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Згідно із ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

За відсутності згоди підозрюваного на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що підозрюваним вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»(далі - Закон № 3886-IX), яким, зокрема, було внесено зміни до ст. 51 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Із змісту висунутого ОСОБА_4 обвинувачення вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, він вчинив 22 листопада 2022 року.

Розмір завданої внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення майнової шкоди становить 1893 гривні.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 гривня, а 50 відсотків від його розміру становили 1240 гривень 50 коп.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становив 2481 гривня (1240 гривень 50 коп. х 2=2481 гривня).

Отже, враховуючи те, що вартість майна, яким ОСОБА_4 заволодів шляхом обману та зловживання довірою, тобто сума шкоди, була меншою за розмір з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме у 2022 році 2481 гривня, то суд вважає, що вчинене обвинуваченим 22 листопада 2022 року діяння не підпадає під кримінально каране, передбачене Особливою частиною КК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , якому судом було роз`яснено його право на продовження розгляду кримінального провадження, надав свою згоду на закриття кримінального провадження, суд дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Враховуючи, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 в частині його обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України підлягає закриттю з нереабілітуючих підстав, то процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у розмірі 566 гривень 34 коп. підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Керуючись ст. ст. 284, 369-372, 479-2 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Продовжити розгляд кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України.

Процесуальні витрати в сумі 566 гривень 34 коп., стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1