Справа № 601/813/25
Провадження № 1-кс/601/151/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року Кременецький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду місті Кременець клопотання cтаршого слідчого СВ Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженні № 0000096 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 301 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області майор поліції ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про накладення арешту на майно по кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000096 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 301 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 05 березня 2025 року в Кременецький РВП ГУНП в Тернопільській області звернулася ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Кременець Тернопільської області, жителька АДРЕСА_1 (м.т. НОМЕР_1 ) про те, що на початку лютого 2025 року (точної дати та часу не встановлено), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , за місцем свого проживання під час вступу з нею у статевий акт природним способом за її добровільною згодою, зняв відео на свій мобільний телефон з метою розповсюдження, після чого 24.02.2025 вказане відео надіслав їй у додатку «Месінджер» та іншим особам.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення слідчим відділенням Кременецького районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області 06.03.2025 зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за реєстраційним № 0000096.

08 березня 2025 року ОСОБА_5 добровільно видав свій мобільний телефон марки «REDMI А 3», який перебуває у технічно несправному стані. Але, як вказав ОСОБА_5 , саме на цей телефон він знімав відео із елементами порнографічного характеру та з нього пересилав його ОСОБА_4 та ОСОБА_6 08 березня 2025 року вищевказаний мобільний телефон визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Виходячи з того, що мобільний телефон марки «REDMI А 3», який 08.03.2025 добровільно видав ОСОБА_5 , являється речовим доказом, оскільки в ньому наявний відеозапис, що містить елементи порнографічного змісту, а також беручи до уваги те, що арешт майна необхідний для досягнення повноти та всебічності розслідування вищезазначеного злочину та отримання відомостей, котрі є необхідними для належної кваліфікації вчиненого діяння, проведення необхідних експертиз, на даний речовий доказ слід накласти арешт.

Прокурор ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву в якій просить слухати справу у його відсутності.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надавши на адресу суду заяви про слухання даного клопотання у його відсутності, не заперечує щодо накладення арешту на вилучене в нього майно.

Слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання докази, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 06.03.2025 внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000096 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 301 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області майора поліції ОСОБА_3 від 08.03.2025, визнано речовим доказом: мобільний телефон марки «REDMI А 3», який 08.03.2025 добровільно видав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , та який на даний час перебуває у технічно несправному стані.

Частиною 1 статті 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

В силу частини 1 статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно частини 2 статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

З урахуванням положень ст. ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати мету, правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні органу досудового розслідування та відповідати вимогам закону.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно може мати суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ч. 2 п. 7 ст. 131, ст. 132, 170-175, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт, шляхом позбавлення права на відчуження, користування та розпорядження, на наступне майно:

- мобільний телефон марки «REDMI А 3», який 08.03.2025 добровільно видав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , який на даний час перебуває у технічно несправному стані.

У відповідності до частини 4 статті 132 КПК України, ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1