Справа № 717/1529/24
Н/п 1-кс/717/141/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року селище Кельменці

Слідчий суддя Кельменецького районного суду Чернівецької області

ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000180 від 19.12.2023 року на постанову дізнавача сектору дізнання про закриття кримінального провадження,

з участю

скаржника ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Кельменецького районного суду Чернівецької області із скаргою на постанову дізнавача СД Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області від 28.02.2025 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000180 від 19.12.2023 року за ч.1 ст.162 КК України звернулася потерпіла ОСОБА_3 та просить скасувати вказану вище постанову

Скаржниця ОСОБА_3 скаргу підтримала та пояснила, що дізнавач закрив дане кримінальне провадження безпідставно. В матеріалах кримінального провадження достатньо доказів, які вказують на наявність в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162КК України. ОСОБА_5 та її онук незаконно, тобто без її дозволу проникли в її володіння і ОСОБА_5 при цьому спричинила її тілесні ушкодження, погрожувала вбивством, а онук фактично незаконно здійснював обшук в її господарстві, що є порушенням її конституційного права, передбаченого ст. 30 Конституції України, на недоторканість житла та іншого володіння. Орган дізнання безпідставно не взяв до уваги, що ОСОБА_5 проникла на територію її присадибної земельної ділянки, без її попереднього дозволу, фактично проводила там незаконний огляд. Показання ОСОБА_4 , що вона прийшла на її територію щоб врятувати своє майно - забрати своє ягня та захистити онука від її собаки неправдиві, так як з відеозапису вбачається, що коли вона перебуває в її господарстві там не було овець, а її онук прийшов сюди з ягням на руках, яке забрав в на земельній ділянці її сусідів. Дана територія є її приватною власністю, дозволу на входження ОСОБА_6 вона не давала, коли вона вже перебувала на її території вона просила її покинути її господарство, але вона навпаки погрожувала її вбивством. В неї дійсно є собака, яка охороняє господарство, але собаки на той час на присадибній ділянці, тобто на місці події не було, тому ОСОБА_5 не могла боятися за життя онука та її овець. Орган дізнання суперечить сам собі оскільки посилається на Постанову Верховного Суду, в якій зазначено, що наявність собаки це ознака охоронюваної території і тоді проникнення на таку територію, є таким, що здійснюється з подоланням перешкод, тоді як далі зазначають, що ОСОБА_5 не проникала на її земельну ділянку, а лише перебувала там в зв`язку з рятуванням свого майна та онуки від собаки потерпілої, який гавкав, кусав овець та кидався на її онука. Тим більше місце події оглянули лише через три місяці і при цьому жодним чином не реагують на її повідомлення про вчинення ОСОБА_7 грабежу викрадення в неї золотого ланцюжка з кулоном та її майна сапи, також не реагують на її заяви про дачу свідками неправдивих показань в даному кримінальному провадженні.

Прокурор та дізнавач в судове засідання не з`явилися.

Слідчим суддею встановлено, що дізнавачем СД Дністровського РВП ГУНП України в Чернівецькій області здійснювалося дізнання в кримінальному провадженні №0000180 від 19.12.2023 року за ч.1 ст.162 КК України. В ході дізнання дізнавач сектору дізнання ОСОБА_8 дійшов висновку, що дане кримінальне провадження за ч.1 ст. 162 КК України слід закрити та постановою від 28.02.2025 року закрив дане кримінальне провадження.

Розглянувши скаргу по суті, вважаю, що скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

З матеріалів, доданих до скарги та з досліджених судом матеріалів кримінального провадження вбачається, що при закритті провадження дізнавач сектору дізнання дійшов висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.

Встановлено, що 11.05.2022 року ОСОБА_3 звернулася до органу дізнання із заявою про вчинення ОСОБА_7 11.05.2022 року стосовно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125, ч.1 ст. 129 та ч.1 ст.162 КК України.

Відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 12.05.2022 року. Дане кримінальне провадження було закрито постановою начальника СД Дністровського РВП ГУНП України в Чернівецькій області від 09.11.2023 року, яка в подальшому скасовано ухвалою слідчого судді Кельменецького районного суду Чернівецької області від 07.12.2023 року.

В подальшому дане кримінальне провадження розслідувалося в кримінальному проваджені, внесеному в ЄРДР за №0000180 від 19.12.2023 року за ч.1 ст.162 КК України.

Під час розгляду даної скарги встановлено, що між потерпілою ОСОБА_3 та ОСОБА_7 тривалий час існували та продовжують існувати неприязні відносини. 11.05.2022 року на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , належній потерпілій ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті її матері, між потерпілою та ОСОБА_7 стався черговий конфлікт. В ході конфлікту ОСОБА_5 сварилася з потерпілою ОСОБА_3 та спричиняла її удари сапою та дерев`яною палицею. Крім того, з показань ОСОБА_4 , як свідка та показань потерпілої ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_5 зайшла у володіння - земельну ділянку, належну потерпілій ОСОБА_3 без згоди та дозволу останньої, та без дозволу і згоди останньої перебувала на цій території, а також ОСОБА_9 на неодноразові вимоги потерпілої покинути її володіння не реагувала та продовжувала конфлікт та бійку з потерпілою.

За ч.1 ст.162 КК України відповідальність наступає за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян. При цьому для кваліфікації дій особи за ст.162 КК України мета не має значення і злочин вважається закінченим з моменту вчинення однієї із дій, зазначеної в диспозиції даної статті.

В матеріалах провадження наявні докази, що потерпіла не надавала дозволу ОСОБА_6 на проникнення на її земельну ділянку, натомість дізнавачем зроблено висновок, що ОСОБА_5 перебувала на даній земельній ділянці з метою рятування життя та здоров`я свого онука та рятування свого майна овець, але такі обставини не підтверджені належними доказами.

Зокрема, з визнаних сторонами обставин вбачається, що події відбуваються на земельній ділянці потерпілої, між потерпілою та ОСОБА_7 відбувається словесний та фізичний конфлікт , в ході якого потерпіла вимагала у ОСОБА_4 покинути територію належної їй земельної ділянки, на що остання не реагувала.

Вважаю, що дізнавач не в повній мірі дав оцінку всім доказам та обставинам справи і кримінального провадження та зробив висновок про відсутність в діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.162 КК України без належного з`ясування всіх обставин справи.

Дізнавач сектору дізнання не встановив, не надав оцінки і не перевірив доводи потерпілої та її твердження про те, що вона в категоричній формі заборонила ОСОБА_6 перебувати на її присадибній земельній ділянці, не надала належної оцінки доказам, які б підтверджували, що ОСОБА_5 проникла на присадибну ділянку в невідкладному випадку - з метою рятування життя людини, рятування майна, тобто що ОСОБА_5 діяла в умовах крайньої необхідності, тобто, що в даній обстановці для ОСОБА_4 було неможливо усунути небезпеку іншими засобами.

Вважаю, що дізнавач сектору дізнання не в повній мірі дав оцінку всім доказам та обставинам справи і кримінального провадження та зробив висновок про відсутність в діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.162 КК України без належного з`ясування всіх обставин справи, а також використав висновки Верховного Суду, викладені у відповідних постановах, які стосуються інших обставин та правовідносин, зокрема щодо кваліфікації дій осіб за ч.3 ст.185 КК України за кваліфікуючою ознакою « з проникненням», «у сховище», які не є подібними з тими, щодо яких здійснювалося дізнання в даному кримінальному провадженні.

Дізнавач сектору дізнання не встановив, не надав оцінки доказам, що територія земельної ділянки потерпілої мала очевидні та видимі межі, про які було відомо ОСОБА_6 , що потерпіла не давала дозволу ОСОБА_6 на входження на її земельну ділянку, сама ОСОБА_5 , маючи можливість в даній ситуації, не запитала дозволу в потерпілої на входження на її присадибну ділянку, і в подальшому проникла на цю територію, можливо, добросовісно помиляючись про загрозу для життя та здоров`я її онука та її тварин, тому в діях ОСОБА_10 , як мінімум, формально містяться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України і у випадку не підтвердження таких дій ОСОБА_4 в умовах крайньої необхідності, передчасно стверджувати про відсутність складу кримінального правопорушення. Залежно від мотивів та мети такого проникнення, дізнавач не оцінив дії ОСОБА_4 з точки зору наслідків, істотності шкоди, завданої ОСОБА_7 правам потерпілої та суспільної небезпечності таких дій ОСОБА_4 , не ознайомлено потерпілу з матеріалами кримінального провадження, перед його закриттям, тобто не здійснено всі можливі процесуальні дії для виконання в повному обсязі завдань кримінального судочинства визначених ст.2 КПК України.

Отже, в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000059 від 12.05.2022 року за ч.1 ст.162 КК України дізнавачем сектору дізнання не було проведено всіх необхідних слідчих дій та зроблено передчасний висновок про відсутність в діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення без належного з`ясування обставин справи.

Таким чином, з оскаржуваної постанови та матеріалів кримінального провадження вбачається, що сектором дізнання не в повному обсязі проведено досудове розслідування, не з`ясовано всіх обставин, що свідчили б про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, тобто не здійснено всі можливі процесуальні дії для виконання в повному обсязі завдань кримінального судочинства визначених ст.2 КПК України.

При цьому, слід звернути увагу, що відповідно до ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться, крім іншого, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень. Дане кримінальне провадження є кримінальним провадження у формі приватного обвинувачення, яке розпочате за заявою потерпілої.

Чинним КПК України не передбачено право потерпілого самостійно звертатися до суду з обвинувальним актом, відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За таких обставин оскаржувана постанова є такою, що винесена передчасно, без повного та всебічного дослідження обставин, які мають суттєве значення, а тому вважаю, що в дізнавача сектору дізнання були відсутні підстави для закриття кримінального провадження внесеному в ЄРДР за №0000180 від 19.12.2023 року за ч.1 ст.162 КК України, дізнавач сектору дізнання відповідно до вимог КПК України не вчинив всіх дій та не вичерпав всіх можливостей, передбачених КПК України, в отриманні доказів для повного розслідування даного кримінального провадження, зокрема не допитав повторно потерпілу ОСОБА_3 , дитину потерпілої ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_11 .

Отже, скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 від 28.02.2025 року про закриття кримінального провадження кримінального провадження внесеному в ЄРДР за №0000180 від 19.12.2023 року за ч.1 ст.162 КК України слід задовольнити частково та скасувати дану постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що інші вимоги потерпілої, зазначені в скарзі не підлягають задоволенню, оскільки вони не належать до повноважень слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 23, 110, 284, 303- 306, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу потерпілої ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 від 28.02.2025 року про закриття кримінального провадження №0000180 від 19.12.2023 року за ч.1 ст.162 КК України задовольнити частково.

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 від 28.02.2025 року про закриття кримінального провадження №0000180 від 19.12.2023 року за ч.1 ст.162 КК України.

В задоволенні інших вимог потерпілої ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1