печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8003/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001575 від 31.07.2024,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2025 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001575 від 31.07.2024.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У судове засідання прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у його відсутність.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001575 від 31.07.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території України, а саме у регіонах (областях), які розташовуються на перетині державного кордону, зокрема, Львівській, Волинській та Рівненській областях, здійснює свою протиправну діяльність ряд організованих груп осіб, які за попередньою змовою з наразі невстановленими працівниками Державної митної служби України налагодили протиправну схему переміщення через митний кордон (імпорт) транспортних засобів різних категорій та реалізації ввезених автомобілів на території України юридичним/фізичним особам за ціною, що є ідентичною або незначним чином перевищує фактурну вартість автомобіля, задекларовану при ввезенні на територію України.

Вказаний факт свідчить про невідповідність ціни транспортних засобів ринковій вартості, свідоме заниження вартості товару з метою ухилення від сплати податків та часткову реалізацію за готівкові кошти, без їх відображення у будь-якій звітності.

При цьому слід зазначити, що обсяги показників, відображені у фінансовій/податковій звітності зазначених суб`єктів господарювання не відповідають обсягам імпорту та реалізації товарів за даними Єдиного реєстру податкових накладних, що свідчить про приховування реальних обсягів операцій та не відображення доходів з метою несплати податку на прибуток.

Водночас, значне збільшення кредиторської заборгованості у фінансових звітах компаній-резидентів свідчить, що попри наявність грошових коштів від реалізації транспортних засобів на території України, розрахунки з кредиторами-нерезидентами за такі транспортні засоби покупцями не здійснюються та/або здійснюються у незначному розмірі. Зазначене в свою чергу може свідчити про те, що виконання зобов`язань за імпортними договорами (контрактами) щодо здійснення розрахунків з постачальниками-нерезидентами за фактично поставлені транспортні засоби здійснюються третіми особами (іншими юридичними особами), які замінюють компанію-імпортера у якості сторони у зобов`язанні, на платній або ж безоплатній основі, при цьому фактично не будучи стороною у зовнішньоекономічному контракті.

В подальшому, підконтрольні товариства імпортери через яких було ввезено на територію України відповідну кількість транспортних засобів та згенеровано значний дохід, перереєстровуються на фізичних осіб, які є соціально незахищеними та не мають будь-якого досвіду, навичок чи освіти для управління підприємством, по суті таким чином штучно припиняючи діяльність товариств та приховуючи обставини вчинення злочинів, а залишки коштів, що були отримані від безпосередньої діяльності виводяться (легалізується) через здійснення безтоварних операцій з купівлі різних транспортних послуг, в тому числі, перевезення.

Зважаючи на викладене, вказані факти в сукупності свідчать про організацію схеми з ввезення на територію України транспортних засобів із підміною відомостей щодо постачальника, залучення у схему фіктивного нерезидента, з подальшою реалізацією автомобілів за заниженою вартістю та/або за готівкові кошти без сплати відповідних податків та зборів, а також незаконного переведення боргу на осіб, що не є сторонами зовнішньоекономічного контракту з метою виводу за кордон грошових коштів компаніями, не пов`язаними із операціями ввезення транспортних засобів до України.

Так, на даний час встановлено наступні товариства-імпортери, які можуть бути причетні до указаної вище незаконної діяльності, а саме:

ТОВ «РОЯЛ ДЕЛОНІКС» (), яке зареєстроване: 01.03.2023 з розміром статутного капіталу: 50 000 грн., основний вид діяльності: торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами, юридична адреса: 35603, Україна, Дубенський р-н, Рівненська обл., місто Дубно, вулиця Кирила І Мефодія, будинок, 7.

За результатами аналізу даних, щодо здійсненних зовнішньоекономічних операцій тa валютних розрахунків ТОВ «РОЯЛ ДЕЛОНІКС» встановлено, що товариством протягом 2023 року було ввезено на територію України (імпорт) транспортних засобів на загальну суму: 369 000 580 грн.

Вказані транспортні засоби в переважній більшості були імпортовані від різних нерезидентів, які створені та зареєстровані в Польщі, зокрема, «MONOPOLYSTIK SP ZOO» Ta «TRADING PRIDE SP ZOO».

При цьому, оплату (валютний розрахунок) за вказані автомобілі було перераховано на адресу наступних нерезидентів:

- «OLVIA TRADE S.R.O.» (Польща) - 30 551 990 грн., на базі ПуАТ "КБ "АКОРДБАНК";

«TRADING PRIDE SP ZOO» (Польща) - 16 632 102., на базі АТ "БАНК АЛЬЯНС";

«SL-TRADE Sp. z o» (Польща) - 10 018 565 грн., на базі ПуАТ "КБ "АКОРДБАНК".

ТОВ «ТАЙМ ПРОФ» (), зареєстроване 10.08.2021, з розміром статутного капіталу: 500 000 грн., основний вид діяльності: торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами, юридична адреса: 43020, Україна, Луцький р-н, Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Рівненська, будинок, 76а.

За результатами аналізу даних щодо здійсненних зовнішньоекономічних операцій та валютних розрахунків ТОВ «ТАЙМ ПРОФ» встановлено, що товариством протягом 2023 року було ввезено на територію України (імпорт) транспортних засобів на загальну суму: 115 554 216 грн.

При цьому, загальна сума оплати (валютного розрахунку) за вказаний період становить лише 26 027 894 грн.

ТОВ «МАКСКАР» (), зареєстроване 19.04.2019, з розміром статутного капіталу: 2 500 000 грн., основний вид діяльності: торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами, юридична адреса: 33024, Україна, Рівненська обл., місто Рівне, вулиця Млинівська, будинок, 18.

ТОВ «КРАФТ ХОЛЛ» (), зареєстроване 01.10.2020, з розміром статутного капіталу: 500 000 грн., основний вид діяльності: торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами, юридична адреса: 43023, Україна, Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Конякіна, будинок, 2.

Крім того, встановлено, що ТОВ «РОЯЛ ДЕЛОНІКС», ТОВ «МАКСКАР», ТОВ «ТАЙМ ПРОФ» та ТОВ «КРАФТ ХОЛЛ» пов?язані із вчиненням кримінального правопорушення, що не стосується легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Так, відповідно узагальненого матеріалу, за результатами аналізу інформації, отриманої від банківських установ, мережі інтернет, ПФР іноземної держави, Держфінмоніторингом виявлено фінансові операції за участю ТОВ «РОЯЛ ДЕЛОНІКС», ТОВ «МАКСКАР», ТОВ «ТАЙМ ПРОФ», ТОВ «КРАФТ ХОЛЛ», які ймовірно пов?язані зі схемою ухилення від сплати податків шляхом формування незаконного податкового кредиту, яка забезпечує незаконне виведення безготівкових коштів підприємств, ймовірно реального сектору економіки, у тіньовий неконтрольований державною обіг, минаючи при цьому систему оподаткування, що призводить до ненадходження податків до бюджету Держави коштів в особливо великих розмірах через здійснення транзитних операцій між групою юридичних осіб з ознаками фіктивності.

У ході проведення досудового розслідування встановлено власників корпоративних прав наступних підприємств:

1.1. корпоративні права ТОВ «МАКСКАР» (), адреса знаходження: 33024, Рівненська обл, Рівненський район, м. Рівне, вул. Млинівська, буд. 18, у розмірі 2500000 грн., що становить 100% (сто відсотків) статутного капіталу належать ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_1 ;

1.2. корпоративні права ТОВ «ТАЙМ ПРОФ» (), адреса знаходження: 43020, Волинська обл, Луцький район, м. Луцьк, вул. Рівненська, буд. 76-А, у розмірі 500000 грн., що становить 100% (сто відсотків) статутного капіталу належать ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_2 ;

1.3. корпоративні права ТОВ «КРАФТ ХОЛЛ» (), адреса знаходження: 43023, Волинська обл, м. Луцьк, вул. Конякіна, буд. 2, у розмірі 500000 грн., що становить 100% (сто відсотків) статутного капіталу належать ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_3 .

У ході проведення досудового розслідування кримінального провадження виникла необхідність у накладенні арештів на корпоративні права зазначених товариств.

Органом досудового розслідуванням винесена постанова та визнано речовими доказами корпоративні права вищевказаних суб`єктів господарської діяльності.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, слідчим суддею встановлено, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а тому за викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на час досудового слідства та судового розгляду на:

1. корпоративні права ТОВ «МАКСКАР» (), адреса знаходження: 33024, Рівненська обл, Рівненський район, м. Рівне, вул. Млинівська, буд. 18, у розмірі 2500000 грн., що становить 100% (сто відсотків) статутного капіталу та належать ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_1 ;

2. корпоративні права ТОВ «ТАЙМ ПРОФ» (), адреса знаходження: 43020, Волинська обл, Луцький район, м. Луцьк, вул. Рівненська, буд. 76-А, у розмірі 500000 грн., що становить 100% (сто відсотків) статутного капіталу та належать ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_2 ;

3. корпоративні права ТОВ «КРАФТ ХОЛЛ» (), адреса знаходження: 43023, Волинська обл, м. Луцьк, вул. Конякіна, буд. 2, у розмірі 500000 грн., що становить 100% (сто відсотків) статутного капіталу та належать ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_3 .

Заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам, акредитованим суб`єктам та Державній реєстраційній службі України здійснювати державну реєстрацію змін, пов`язаних зі зміною засновників, директорів ТОВ «МАКСКАР» (), ТОВ «ТАЙМ ПРОФ» (), ТОВ «КРАФТ ХОЛЛ» () та інших реєстраційних дій.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1