справа № 208/2868/25
№ провадження 1-кп/208/1023/25
ВИРОК

Іменем України

26 березня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засідання кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 02 січня 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей чи осіб похилого віку не маючого, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, старшого водія взводу забезпечення роти забезпечення батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , головного сержанта, заресстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до обвинувального Акту від 26.02.2025 року під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді старшого водія взводу забезпечення роти забезпечення батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , 27 листопада 2024 року, приблизно о 10:00 год., проходячи по вул. Шмідта, м. Покровськ. Донецької обл., побачив автобазу, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка по периметру огороджена парканом, в якому малися наскрізні отвори, через які була можливість потрапити на її територію, та з особистої зацікавленості він вирішив проникнути на територію автобази. Після чого, ОСОБА_5 через отвір у паркані проник на зазначену територію автобази, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де на землі побачив радіатор опалення торгової марки «Термія», моделі «РБ50/60/140» вартістю 3653 грн. 18 коп., радіатор опалення торгової марки «Термія», моделі «РБ50/60/100» вартістю 2315 грн. 08 ког. та кондиціонер торгової марки «Веко», моделі «BKV120/BKV 121» варгістю 8950 грн. 50 коп., які належать ОСОБА_6 , та в цей час у нього раптово виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна. У подальшому, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на тасмне викрадення чужого майна, впевнившись, що на території автобази нікого не має та за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, тасмно. умисно, в умовах воєнного стану, почав виносити у своїх руках почергово. через вхідні ворота, які були відчинені з території автобази радіатор опалення торгової марки «Термія», моделі «РБ0/60/140» вартістю 3653 грн. 18 коп.. радіатор опалення торгової марки «Термія», моделі «РБ50/60/100» вартістю 2315 грн. 08 коп. та кондиціонер торгової марки «Веко», моделі «ВК V120/BKV121» вартістю 8950 грн. 50 коп., де на виході, біля зазначених воріт був помічений та зупинений працівниками поліції на підставі ст. 32 3У «Про Національну поліцію», тим самим ОСОБА_5 , не зміг виконати усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, як не залежали від його волі, так як ОСОБА_5 був зупинений поліцейськими на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію». Таким чином, головний сержант ОСОБА_5 обвинувачується у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

26.02.2025 року між прокурором Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000001 від 02 січня 2025 року та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі підозри. Також вказаною угодою сторони погодили покарання із застосуванням ст. 69 КК України, з якої вбачається, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, сторони угоди враховують положення ст. 65 КК України, вважають за можливе узгоджувати основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої статті КК України, за вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на два роки та з урахуванням ст. 58 КК України замінити основне покарання ОСОБА_5 на 2 роки службового обмеження із відрахуванням 20% з суми грошового забезпечення. В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Прокурор та захисник в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Узгоджені вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин, угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_5 належить затвердити, ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити останньому узгоджену сторонами міру покарання.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 26.02.2025 року, укладену між прокурором Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому, узгоджене сторонами покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті у вигляді двох років позбавлення волі, замінивши його у відповідності до ст. 58 КК України на покарання у вигляді 2 років службового обмеження із відрахуванням 20% з суми грошового забезпечення в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судові витрати на проведення товарознавчих експертиз в рамках даного кримінального провадження на загальну суму 3581 гривня 55 копійок.

Після набуття даним вироком законної сили, речові докази: радіатор опалення торгової марки «Термія», моделі «РБ0/60/140», радіатор опалення торгової марки «Термія», моделі «РБ50/60/100» та кондиціонер торгової марки «Веко», моделі «ВК V120/BKV121», які повернуті під зберігальну розписку потерпілій залишити останній.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Суддя ОСОБА_1