Провадження №1-кп/761/1626/2025
В И Р О К

іменем України

14 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого:

судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 220 230 4, внесеного 30.03.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Маріуполь Донецької області, громадянка України, не судима, проживаюча АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України,

за участю:

ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

Починаючи з 24.02.2022 збройними формуваннями Російської Федерації тимчасово окуповано частини території Донецької області, а 31 березня 2022 року військовослужбовцями держави-агресора, у силовий спосіб за допомогою військової техніки шляхом вторгнення, після масового обстрілу міста, було захоплено й окуповано місто Маріуполь Донецької області. Для запровадження та утримання у незаконний спосіб місцевих мешканців м. Маріуполь, військовослужбовці РФ, з метою повного контролю над захопленою територією, використовуючи силу та вогнепальною зброю на в`їздах та виїздах з території вказаного міста обладнали ворожі бойові озброєні блокпости, а також введено спеціальний режим переміщення місцевого населення окупованою територією.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25 квітня 2022 року «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 05 липня 2022 року» (в редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 02 грудня 2022 року), Маріупольська міська територіальна громада Донецької області внесена до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

31 березня 2022 року, в умовах військового контролю збройних сил Російської Федерації над вказаною територією та встановленого ними окупаційного режиму було сформовано незаконні органи влади в тимчасово окупованому місті Маріуполь Донецької області, у тому числі окупаційну адміністрацію міста Маріуполя.

Після створення окупаційної адміністрації міста Маріуполь у громадянки України ОСОБА_3 у невстановлений час та місці, але не раніше 31.03.2022, обізнаної про зміст загальновідомих подій стосовно ведення вказаною державою агресивної війни проти України, про факт окупації міста Маріуполь військовими РФ внаслідок вчиненого воєнного нападу, підтримки входження тимчасово окупованих територій України у майбутньому до складу РФ виник умисел на співпрацю з державою-агресором.

Надалі, 19.05.2022, ОСОБА_3 , будучи громадянкою України, перебуваючи в тимчасово окупованому місті Маріуполь Донецької області, діючи умисно, тобто усвідомлюючи свої протиправні дії та розуміючи їх протиправні наслідки, реалізуючи свій злочинний умисел з метою утвердження тимчасової окупації частини суверенної території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, співпраці з державою-агресором та її окупаційною адміністрацією, добровільно зайняла посаду начальника управління агропромислового комплексу, торгівлі та побутового обслуговування незаконно створеної Адміністрації міста Маріуполь, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

У подальшому, ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на сприяння державі-агресору в захопленні території України та встановленні фактичного контролю над цивільним населенням міста Маріуполь, з метою доведення його до кінця, перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Маріуполь Донецької області, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, приступила до виконання покладених на неї як на начальника відділу агропромислового комплексу, торгівлі та побутового обслуговування адміністрації держави-агресора організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень, до яких, окрім співпраці з державою-агресором та незаконно створеними правоохоронними органами, належить організація роботи окупаційного Управління агропромислового комплексу, торгівлі та побутового обслуговування та здійснення керівництва його діяльністю, організація виконання законодавства РФ, забезпечення взаємодії з іншими відділами, закладами, що перебувають у комунальній власності місцевої ради м. Маріуполь.

Разом з цим, ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді начальника управління агропромислового комплексу, торгівлі та побутового обслуговування адміністрації м Маріуполь у період з 19.05.2022 по теперішній час підписувала та була виконавцем наступних документів: повідомлення міністру економічного розвитку т.з Донецької народної республіки щодо зруйнованих об`єктів інфраструктури, запрошень керівникам підприємств щодо прийняття участі в заходах, які проводяться Адміністрацією м. Маріуполь, інформування начальника центральної об`єднаної республіканської податкової інспекції в м. Маріуполь щодо реєстрації ринків, що розташовані на території м. Маріуполь.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила колабораційну діяльність, а саме добровільно зайняла, будучи громадянином України, посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, а саме в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої ОСОБА_3 з таких підстав.

Обвинувачену ОСОБА_3 31.01.2023 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, повний текст повідомлення про підозру опубліковано в той же день на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора України, а також опубліковано в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр»

08.02.2023 року, оскільки місцезнаходження обвинуваченої невідоме, останню оголошено у розшук, про що винесено постанову слідчим ГСУ СБ України ОСОБА_6 , проведення якого доручено співробітникам ГВ КІБ ГУ СБ України.

Відповідно до відповіді ГВ КІБ ГУ СБ України № 51/3/1-860 від 09.02.2023 повідомлено, що ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території у м.Маріуполь Донецької області.

Окрім того, на стадії досудового розслідування вжито заходів щодо належного повідомлення та виклику обвинуваченої, остання неодноразово викликалась до слідчого, проте до слідчого не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила. Повістки про виклик, керуючись вимогами ч.8 ст.135 КПК України, опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр» та на сайті Офісу Генерального прокурора.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва, від 15.02.2023 кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 111-1 КК України, визначено здійснювати шляхом спеціального судового провадження, відповідно до ст.323 КПК України, у відсутність обвинуваченого (in absentia).

Розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених законом, та не суперечить прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, згідно з рішенням якого від 24 травня 2007 року у справі «Да Лус Домингеш Ферейра проти Бельгії» судове засідання за відсутності підсудного не суперечить вимогам ст. 6 Конвенції, якщо останній зможе згодом домогтися нового судового рішення за його участю, в якому містилася б оцінка висунутих проти нього обвинувачень за фактичними і юридичними обставинами справи.

ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про розгляд кримінального провадження відповідно до вимог ст. 323 КПК України, шляхом опублікування повістки про виклик на офіційному сайті Шевченківського районного суду м. Києва і в газеті «Урядовий кур`єр», у судові засідання не з`являлась, що не перешкоджає розгляду кримінального провадження при здійсненні спеціального судового провадження.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про обізнаність ОСОБА_3 про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права постати перед українським судом за діяння, вчинені на території суверенної України. Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд розцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості. Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати, чи були здійснені всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Враховуючи, що у кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження (in absentia), судом досліджено, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченого, як підозрюваного та обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження, в результаті судом встановлено таке.

Крім того, кримінальне провадження здійснювалось з обов`язковою участю захисника, який приймав участь як на стадії досудового розслідування так і при судовому розгляді справи.

Підсумовуючи вищенаведене суд вважає, що як стороною обвинувачення, так і судом були здійснені всі можливі заходи із забезпечення дотримання прав підозрюваного/обвинуваченого під час проведення досудового розслідування та судового провадження.

Суд уважає, що вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, за викладених обставин в межах висунутого обвинувачення повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

-Даними протоколу огляду від 23.01.2023 в ході проведення якого слідчий ГСУ СБ України ОСОБА_6 за участю спеціаліста ОСОБА_8 , оглянули сторінку Всесвітньої мережі Інтернет сайт т.з. «Архив Официального сайта ДНР» де у загальному доступі розміщено наказ тз Голови ДНР ОСОБА_9 з назвою «Указ Глави Донецкой народной республики» об администрации города Мариуполя». Від 31.03.2022 № 108 та диском до нього, на якому розміщені відповідні файли з записами ( т.2 а.с.64-71),

-Даними протоколу огляду від 31.01.2023 в ході проведення якого слідчий ГСУ СБ України ОСОБА_6 оглянула сторінку Всесвітньої мережі Інтернет офіційний інтернет - сайт «Офіс Генерального прокурора» на якому розміщені повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_3 (т.2 а.с.90-93),

-Даними протоколу тимчасового доступу до речей і докуменів від 15.03.2023 в ході якого отримані документи на імя ОСОБА_3 щодо документування паспортом громадянина України (т.2 а.с.130 -161).

-Ухвалою Київського апеляційного суду від 29.03.2023 якою слідчий суддя ОСОБА_10 надав дозвіл на використання у даному кримінальному провадженні результатів НСРД у кримінальному провадженні № 220 220 6 від 21.10.22 року, а саме:

-Ухвали Київського апеляційного суду від 01.11.2022 вих. № 01-45/824/12967/2022,

-Клопотання про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 27.10.2022 року № 6/1884т/нсд,

-Протоколу про проведення негласної (слідчої) розшукової дії віл 25.11.2022 року № 51/3/1-3713 т з додатком диском DVD-R № 51 |789 т від 13/09/2022,

Даними протоколу за результатами проведення НСРД від 25.11.2022 в якому міститься інформація (бланки документів) з погодження документів, де вказано, що ОСОБА_3 займає посаду «Начальника управління агропромислового комплексу, торгівлі та побутового обслуговування» в тз ДНР, там же міститься листування ОСОБА_3 , як начальника управління агропромислового комплексу, торгівлі та побутових послуг» та переписка у чаті, де ОСОБА_3 розміщує свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_1 в якому прямо зазначено, що остання є власником даного транспортного засобу. В цьому є часті міститься « приказ о приеме на государственную гражданскую службу Донецкой народной республики» № 162-пс від 19.05.2022 ( мовою оригіналу ) ОСОБА_11 на должность начальника управления агропромышленного комплекса, торговли и бытового обслуживания администрации города Мариуполя та інші документи, які підтверджують, що ОСОБА_3 займала відповідну посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, а саме в окупаційній адміністрації держави-агресора та здійснювала листування з іншими незаконними органами з приводу організації ярмарку та інше.

Вказані докази підтверджують про добровільне зайняття ОСОБА_3 посади в незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Таким чином, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність належних, допустимих та достовірних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вони узгоджуються між собою і в своїй сукупності доводять подію кримінального правопорушення, вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України за ознаками добровільного зайняття громадянином України посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, а саме в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми поза розумним сумнівом для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні нею інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України,

Виходячи з зазначеного, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 добровільно зайняла посаду в незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, а саме в окупаційній адміністрації держави-агресора чим вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.111-1 КК України.

Обираючи обвинуваченій вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої та відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують її покарання відповідно до вимог ст.66,67 КК України.

Так, приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та високу суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, відсутності пом`якшуючих, обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, встановленої ч.5 ст.111-1 КК України, у виді позбавлення волі, на строк ближче до мінімального, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій, та з конфіскацією усього майна.

На переконання суду таке покарання пов`язане з ізоляцією особи, та застосуванням передбачених законом додаткових покарань є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення кримінальних правопорушень.

Початок строку відбування покарання необхідно обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття під варту.

З метою забезпечення кримінального провадження обраний стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно залишити без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376, 395 КПК, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, призначити їй покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування України на строк 10 (десять) років, з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 обчислювати з дати її затримання.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід, обраний ОСОБА_3 у порядку ч.6 ст. 193 КПК України, у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На даний вирок може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності причин, передбачених ст. 138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції.

Копію вироку, яка підлягає врученню обвинуваченому, вручити захиснику, а інформацію про вирок опублікувати в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному вебсайті суду відповідно до вимог ст. 297-5 КПК України.

Суддя