23 січня 2025 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, кримінальне провадженні за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 Кримінального кодексу України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України,
У судовому засіданні відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України прокурором було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на умовах, визначених ухвалою суду від 17.12.2024.
Так, в обґрунтування клопотання прокурор зазначив про те, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08.07.2024 до ОСОБА_6 було застосовано запобіжний у вигляді тримання під вартою, який неодноразово було продовжено, та який спливає 14.02.2025.
У клопотанні прокурор посилається на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.
Обґрунтовуючи клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КК України, які обумовлюють необхідність продовження обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу.
Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, санкція якої передбачає виключно покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна. У зв`язку з цим, обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи суворість та невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі, у разі зміни запобіжного заходу, чи відмови у його продовженні, буде переховуватись та ухилятись від суду, що унеможливить судовий розгляд, що є ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Також, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства відносно жінки, яка, завідомо слабкіша за обвинуваченого, що свідчить про соціальну небезпеку ОСОБА_6 для громадян, про необхідність його ізоляції задля захисту суспільства від його ймовірних подальших злочинних посягань, припинення злочинної діяльності, а так само припинення можливості сховатися від суду і слідства та перешкодити виконанню процесуальних рішень. Це є вагомою підставою вважати про те, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для ОСОБА_9 буде саме тримання під вартою.
Крім того, ОСОБА_6 , відповідно до ст. 290 КПК України, у повному обсязі відкриті матеріали досудового розслідування, він обізнаний про місця проживання свідків, які своїми показаннями підтверджують його причетність до скоєння кримінального правопорушення. Він є знайомим свідка ОСОБА_10 , який доводить його участь у вчиненні злочину. Враховуючи, що свідки, з урахуванням принципу безпосередності дослідження доказів, не допитані у судовому засіданні, а тому є підстави вважати, що знаходячись на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 матиме змогу незаконно впливати на свідків, є ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Крім того, ОСОБА_6 не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні злочину проти власності з корисливих мотивів спрямований на заволодіння майном потерпілої, що свідчить про наявність ризику вчинення інших злочинів корисливої спрямованості з метою отримання грошових коштів злочинним шляхом, що є ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе унеможливити реалізацію вищенаведених ризиків та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 , у зв`язку з чим, прокурор просить суд його клопотання задовольнити та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на умовах, визначених ухвалою суду від 17.12.2024.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора, оскільки вважає, що ризики на які посилається прокурор є недоведеними. Також зазначив про те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки. У ОСОБА_6 наявне постійне місце проживання, а також мати, якій 63 роки та вона потребує його допомоги. З урахуванням вищезазначеного, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просив суд відмовити прокурору у продовженні строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, а у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зменшити розмір застави, оскільки він є непомірним для ОСОБА_6 .
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника та просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора, змінивши відносно нього запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, а у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просив суд зменшити розмір застави, оскільки у нього не має можливості внести заставу у такому розмірі, оскільки наразі у нього взагалі не має грошей та заощаджень, проте він намагається взяти гроші у борг для внесення застави.
Розглянувши клопотання суд приходить до наступних висновків.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08 липня 2024 року у справі ЄУН 335/7815/24, провадження 1-кс/335/3134/2024 до ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 вересня 2024 року.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30 серпня 2024 року у справі ЄУН 335/7815/24, провадження 1-кс/335/3798/2024 ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 жовтня 2024 року.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30 вересня 2024 року у справі ЄУН 335/7815/24, провадження 1-кс/335/4238/2024 ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 жовтня 2024 року.
Відповідно ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; чинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За змістом ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Так, судом встановлено, що на даний час триває судовий розгляд кримінального провадження, допитано потерпілу ОСОБА_11 , триває стадія дослідження письмових доказів.
ОСОБА_6 по даному кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, та за яке законом передбачена можливість призначення покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.
Також, ОСОБА_6 по даному кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, та за яке законом передбачена можливість призначення покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.
Судом встановлено наявність обставин, які свідчать про те, що ризики, які були підставою для обрання та продовження на досудовому розслідуванні та у підготовчому судовому засіданні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду, вплив на свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, не змінилися та продовжують існувати і на цей час.
Крім того, суд відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішені питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який має постійне місце мешкання, є особою працездатного віку, разом з цим до затримання офіційно не працював, не одружений, дітей не має, раніше не судимий, має 63 річні матір.
Разом з цим, зазначені обставини не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання та неодноразового продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим, на даний час, тримання обвинуваченого під вартою.
Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, наявне обґрунтоване обвинувачення відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КК України, існуюча практика Європейського суду з прав людини, якою визначено, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, а також мета забезпечення належної поведінки обвинуваченого, свідчать про неможливість запобігання існуючим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
При визначенні виду можливого запобіжного заходу, суд враховує існування встановлених у судовому засіданні ризиків та вважає необхідним продовжити ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-який більш м`який запобіжний захід, на даний час, не може запобігти доведеним ризикам і забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та вказане в повній мірі відповідає меті такого запобіжного заходу та меті позбавлення особи свободи, як можливому законному випадку порушення такого права, передбаченому абз. с) ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод. Суд також бере до уваги стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого в розпорядженні суду відсутні медичні документи щодо неможливості перебування під вартою.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що на даний час, інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, з огляду на що клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» підлягає задоволенню.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Разом з тим, враховуючи покази потерпілої надані у судовому засіданні з приводу того, що ОСОБА_6 не вчиняв відносно неї насильницьких дій у тому числі не погрожував їх застосувати, а травми які вона отримала, утворилися від того що вона падала втрачаючи рівновагу, а також враховуючи конкретні обставини інкримінованого діяння, тяжкість кримінального правопорушення, вік та майновий стан обвинуваченого, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_6 заставу в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, на умовах визначених ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 17 грудня 2024 року. На переконання суду внесення застави в такому розмірі зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим, відсутні підстави для зменшення розміру застави.
Керуючись ст.ст. 182, 183, 197, 331 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 23 березня 2025 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» із застосування застави на умовах визначених ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 17 грудня 2024 року.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 23 січня 2025 року.

Повний текст ухвали виготовлено 24 січня 2025 року.

Суддя: ОСОБА_1