Провадження № 1-кп/638/1097/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , розглянувши у режимі відеоконференції у приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006683 від 29.08.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сухини Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, громадянина України, військовослужбовця, військової служби за контрактом, у військовому званні «старший солдат», на посаді номера обслуги 2-го гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, у військовому званні «старший солдат», перебуваючи на посаді номера обслуги 2-го гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки НОМЕР_2 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в порушення статтей 17, 65 Конституції України, статтей 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», положень Військової присяги, статтей 11, 16, 28-32, 37, 16, 127, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтей 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вимог Закону України Про Національну гвардію України, 04.06.2024 приблизно о 15 год. 30 хв., знаходячись в районі дислокації військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати бойове розпорядження командира 1 батальйонної тактичної групи 1 бригади оперативного призначення Національної гвардії України полковника ОСОБА_6 від 04.06.2024, а саме: до 20 год. 00 хв. 04.06.2024 перейти до оборони СП «Київ» 1 РОП у н.п. Стельмахівка Сватівського району Луганської області; створити систему вогню, спостереження, інженерних загороджень; виконати інженерне обладнання позиції в обсязі першої черги, доведеного до нього в усному порядку першим заступником командира - начальником штабу 1 батальйонної тактичної групи 1 бригади оперативного призначення Національної гвардії України майором ОСОБА_7 , який був виданий уповноваженою особою, у межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку його віддання, а також, ґрунтувався на законі, за змістом не суперечив чинному законодавству та був не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина, тому, своїми діями старший солдат ОСОБА_4 вчинив непокору - відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

25.11.2024 між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 , якому на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0006683 від 29.08.2024, та ОСОБА_4 на підставі статтей 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за частиною четвертою статті 402 КК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченому частиною четвертою статті 402 КК України, щиро покаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину і зобов`язується: беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 402 КК України, щиро каятись та активно сприяти розкриттю злочину та розгляду кримінального провадження судом.

З урахуванням обставин кримінального провадження, повного визнання винуватості, активного сприяння у розкритті кримінального правопорушення, щирого каяття, що виразилося у наданні правдивих свідчень стосовно себе, та з урахуванням особистих даних обвинуваченого, наявності обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за частиною четвертою статті 402 КК України із застосуванням статтей 62, 69 КК України у виді 2 років тримання в дисциплінарному батальйоні.

Відповідно до положень статтей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у статті 470 КПК України, а саме ступінь сприяння ОСОБА_4 у проведенні кримінального провадження, характер і тяжкість обвинувачення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила кримінального процесуального законодавства та Кримінального кодексу України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною четвертою статті 402 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні також просив затвердити укладену угоду.

Відповідно до частини першої статті 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені частиною другою статті 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам статті 472 КПК України.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, в умовах воєнного стану вчинив непокору, тобто відкрито відмовився виконати наказ начальника, а тому його дії суд кваліфікує за частиною четвертою статті 402 КК України.

Дослідженими в судовому засіданні відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше несудимий, неодружений, дітей на утриманні не має, із вищою освітою, проходить військову службу за мобілізацією, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що вчинений ним злочин, у відповідності до статті 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому, щире каяття ОСОБА_4 та активне сприяння досудовому розслідуванню визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено, а тому суд, вважає можливим призначити йому узгоджене сторонами покарання за частиною четвертою статті 402 КК України із застосуванням статтей 62, 69 КК України.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадження відсутні.

На підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 25.07.2024 по справі №642/4351/24 (провадження 1-кс/642/2368/24) щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 60560,00 грн, які були внесені заставодавцем - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи, що ОСОБА_4 виконав покладені на нього ухвалою суду обов`язки, а також те, що застава не звернута в дохід держави, з огляду на відсутність майнових стягнень у кримінальному провадженні, суд на підставі частини одинадцятої статті 182 КПК України вважає за необхідне повернути заставу заставодавцю у повному розмірі.

Керуючись статтями 12, 369, 370, 371, 373, 374, 469, 472-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 листопада 2024 року, між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною четвертою статті 402 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 25 листопада 2024 року покарання із застосуванням статтей 62, 69 Кримінального кодексу України у виді 2 (двох) років тримання у дисциплінарному батальйоні.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 при виконанні вироку.

Зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , а саме з 25 липня 2024 року до 26 липня 2024 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Заставу у розмірі 60560,00 грн (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 копійок), внесену заставодавцем ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки №51 від 25.07.2024, повернути заставодавцю - ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1