Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , особи щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді в режимі відеоконференції контрольне провадження 11-кп/4806/628/24 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.11.2024.

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора й продовжено строк дії запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги - Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (49006, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Алексєєнко Надії, буд. 84) в умовах, що виключають його небезпечну поведінку на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів, до 02.01.2025 включно, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, несудимого, щодо якого вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні № 0000802 від 05.11.2023 за ч. 2 ст. 345 КК України.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000802, відомості про яке 05.11.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 345 КК України.

Прокурор подав до суду першої інстанції клопотання про продовження строку запобіжного заходу до ОСОБА_6 у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку. В обґрунтування клопотання зазначив, що наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень. Просив врахувати, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 346 від 23.11.2023, проведеної Закарпатською філією судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», ОСОБА_6 страждає психічним захворюванням у вигляді параноїдальної шизофренії безперервно-прогресивного типу перебігу з дефектом особистості. По психічному стану ОСОБА_6 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння і не може у

-2-

теперішній час. ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру лікування у спеціалізованому закладі з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом, а тому інший запобіжний захід буде недостатньо ефективним для запобігання вищевказаним ризикам.

Ухвала мотивована тим, що при вирішенні питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді поміщення ОСОБА_6 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України та встановлених під час досудового розслідування слідчим суддею при обрані запобіжного заходу, а також при продовженні строку запобіжного заходу та його зміні. Підстави, за яких слідчим суддею було застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід, а також обставини, які при цьому враховувались, не змінились, а ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати. На даній стадії розгляду клопотання, обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку останнього, є виправданим, а тому підстав для його зміни чи скасування суд не вбачає. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що ОСОБА_6 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання, а також приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку останнього.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду від 05.11.2024 скасувати та застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді передання на піклування близьким родичам дідусю ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_2 , з обов`язковим лікарським наглядом. Стверджує, що підозра ОСОБА_6 є необґрунтованою, зібрані стороною обвинувачення докази недопустимими, його затримання було безпідставним та незаконним і відбулося з грубим порушенням прав. Висновок судово-психіатричного експерта № 346 від 23.11.2023 є недопустимим доказом, оскільки експертиза проведена без участі ОСОБА_6 , така призначена постановою слідчого, а не слідчого судді, ОСОБА_6 не надавав згоди на її проведення. На ці порушення суд уваги не звернув та безпідставно продовжив йому запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, залишивши поза увагою заяву дідуся ОСОБА_6 ОСОБА_9 , який просить передати онука йому під опіку з обов`язковим лікарським контролем. Крім того, апелянт зазначає, що прокурор не посилається на конкретні факти у підтвердження наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга сторони захисту не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що на розгляді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 345 КК.

Прокурором було подано клопотання про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

-3-

Суд першої інстанції, задовольняючи дане клопотання, виходив з того, що продовжують існувати передбачені ст. 177 КПК ризики, а саме: переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення. А тому, слід продовжити застосування до ОСОБА_6 даного запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

При цьому, виходячи з положень ч. 3 ст. 508 КПК України, застосування вищевказаних запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Крім того, під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу суд, крім наявності зазначених у ст. 177 КПК України ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст. 178 цього Кодексу обставини.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

На переконання апеляційного суду, рішення про продовження запобіжного заходу у виді поміщення ОСОБА_6 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що такі не зменшилися та продовжують існувати, а саме: переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, і для їх запобігання необхідно продовжити строк поміщення ОСОБА_6 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, щодо якого вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що підставою для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, стала наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у тому числі того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що на час вирішення питання про продовження строку поміщення ОСОБА_6 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, зазначені ризики не відпали і не зменшились.

-4-

Зокрема, на підтвердження існування вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_6 інкримінується вчинення нетяжкого злочину, яке становить підвищений ступінь суспільної небезпеки, та за яке передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк. Крім того, матеріали контрольного провадження не містять відомостей про наявність у ОСОБА_6 місця роботи та постійного законного джерела доходу, він є неодруженим, що в своїй сукупності свідчить про відсутність у нього міцних та сталих соціальних зв`язків.

Також встановлено, що відповідно до висновку № 346 судово-психіатричного експерта Закарпатської філії судових експертиз державна установа «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 23.11.2023, ОСОБА_6 страждає психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії безперервно-прогредієнтного тип перебігу з дефектом особистості. По стану здоров`я ОСОБА_6 не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, так і у теперішній час та потребує застосування примусових заходів медичного характеру примусового лікування у спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів уважає, що судом першої інстанції обґрунтовано продовжено запобіжний захід у виді поміщення ОСОБА_6 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку. Таке рішення суду відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та забезпечує стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, продовження такого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя.

З огляду на зазначене, твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, є непереконливими.

Всупереч протилежним доводам сторони захисту, лише сама наявність у особи психічного захворювання, не була єдиною підставою для продовження строку, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 508 КПК України запобіжного заходу, натомість судом першої інстанції враховано сукупність усіх встановлених у даному кримінальному провадженні обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку поміщення ОСОБА_6 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

На переконання колегії суддів, застосування до ОСОБА_6 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде відповідати регламентованій законом меті таких заходів, а також характеру і ступеню суспільної небезпечності діяння, вчинення якого інкримінується ОСОБА_6 .

Доводи апеляційної скарги про недоведеність суспільної небезпеки ОСОБА_6 не можуть вважатися обґрунтованими з огляду на висновок № 346 судово-психіатричного експерта Закарпатської філії судових експертиз державна установа «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 23.11.2023 та характер встановленого у ОСОБА_6 хронічного психічного захворювання. При цьому будь-яких даних про те, що на даний час психічний стан ОСОБА_6 стабілізувався або покращився і він не є небезпечним для оточуючих, суду не надано.

-5-

Колегія судів не перевіряє доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри та незаконне затримання ОСОБА_6 , а також про недопустимість висновку експертизи № 346, оскільки суд апеляційної інстанції не повинен дублювати повноваження суду першої інстанції і може перевірити вищевказані доводи тільки під час оскарження остаточного рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційний суд, позбавлений можливості надати оцінку сукупності доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, об`єктивно встановити стадію судового провадження, на якій знаходиться розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, визначити ступінь готовності суду ухвалити остаточне рішення по кримінальному провадженню та обсяг дій, які необхідно виконати суду до завершення судового розгляду кримінального провадження та встановити причини тривалого розгляду кримінального провадження з урахуванням процесуальної поведінки сторін протягом розгляду кримінального провадження.

Колегія суддів приймає до уваги те, що на стадії судового розгляду кримінального провадження суд першої інстанції самостійно вирішує питання про застосування чи продовження особі запобіжного заходу з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, яка дозволить розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

При цьому, колегія суддів також зазначає, що на цій стадії судового розгляду (вирішення питання щодо запобіжного заходу на час судового провадження), як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Посилання сторони захисту на можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, а саме передання на піклування близьким родичам, де він буде під опікою дідуся і проживатиме за адресою АДРЕСА_2 , не може бути беззаперечним стримуючим фактором подальшої належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 та, за встановлених обставин, не дає законних підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді передання на піклування близьким родичам з обов`язковим лікарським наглядом.

Тому, вимоги апеляційної скарги про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді передання на піклування близьким родичам з обов`язковим лікарським наглядом задоволенню не підлягають.

Колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 за наслідками апеляційного розгляду.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі не вказується як в апеляційній скарзі, так і не посилалася сторона захисту під час її розгляду.

-6-

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422-1, 508КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.11.2024, щодо ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді