Справа № 361/7185/24
Провадження №1-кп/369/1631/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадженням № 0000357 від 16 липня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ст. 348, ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000357 від 16 липня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ст. 348, ч. 2 ст. 345 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор та потерпілі вважали можливим призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні.

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яких підтримав обвинувачений ОСОБА_10 , в судовому засіданні заявили клопотання про повернення обвинувального акта прокурору з підстав невідповідності його вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті правова кваліфікація дій обвинуваченого є помилковою та не відповідає фактичним обставинам та формулюванню обвинувачення, які в ньому викладені, вказували на відсутність складу злочинів, передбаченого ч. 4 ст. 296 та ст. 348 КК України в діях обвинуваченого.

Прокурор та потерпілі заперечили проти клопотання сторони захисту з підстав його необґрунтованості, оскільки вважають, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону щодо його форми та змісту.

Враховуючи думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що є всі підстави для призначення судового розгляду провадження, відповідно до обвинувального акта, оскільки останній відповідає вимогам КПК України.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч.3 ст. 314 КПК України та закриття кримінального провадження не встановлено. У підготовчому судовому засіданні будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявлено.

Провадження підсудне Києво-Святошинському районному суду Київської області згідно з ухвалою Київського апеляційного суду від 19.03.2025 року.

Клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акта прокурору, не підлягає задоволенню, так як незгода з формулюванням обвинувачення та викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, з огляду на положення ст. 291 КПК України не є підставою для його повернення. Крім того, питання стосовно доведеності формулювання обвинувачення та кваліфікації дій обвинуваченого є предметом судового розгляду й вирішується під час ухвалення рішення по суті.

У підготовчому судовому засіданні судом також розглянуто клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», яке прокурор мотивував тим, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні, зокрема особливо тяжкого злочину з мірою передбаченого покарання у виді позбавлення волі до 15 років або довічного позбавлення волі, вважає, що існують ризики того, що останній може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема вказував на наявність ризиків переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності з урахуванням тяжкості покарання; незаконного впливу на свідків, потерпілих у даному кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення. У судовому засіданні прокурор вказував на реальність зазначених ризиків, зазначав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, просив не визначати заставу з огляду на п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Потерпілі клопотання прокурора підтримали в повному обсязі.

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечували з підстав необґрунтованості його належними доказами та безпідставності заявлених ризиків у справі, крім того вказували на необґрунтованість пред`явленого обвинувачення та підозри обвинуваченому. Захисники також вказували на значний строк тримання під вартою обвинуваченого (11 місяців), те, що останній є військовослужбовцем, має відзнаки за сумлінне виконання військового обов`язку, має достатньо соціальних зв`язків (дружина, двоє дітей, один з яких неповнолітній) та повагу у військовому колективі, а також осіб, які готові взяти його на особисту поруку. Зазначали про необґрунтованість ризиків переховування та впливу на свідків та потерпілих, оскільки жодних заяв від таких осіб не надходило. Просили визначити обвинуваченому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, просили також обрати альтернативу у виді застави або особистої поруки.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримав позицію своїх захисників та заперечив проти клопотання прокурора, просив визначити більш м`який запобіжний захід, зазначав також про своє бажання продовжити військову службу.

Також в судовому засіданні оголошено клопотання голови Громадської організації «Захист в`язнів України» ОСОБА_11 та голови громадської організації «Майдан Громадський Контроль» ОСОБА_12 , та усні заяви ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про взяття обвинуваченого ОСОБА_10 на особисту поруку, які поручились, у випадку звільнення обвинуваченого з-під варти, доправити його в суд за першою вимогою. Захисники та обвинувачений просили клопотання поручителів задовольнити, прокурор та потерпілі проти клопотань поручителів заперечили.

Суд, вивчивши клопотання прокурора та заяви поручителів, наявні матеріали, вислухавши доводи учасників, дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

В обґрунтування клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив про необхідність уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та просив урахувати ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів та обізнаність обвинуваченого щодо біографічних даних свідків і потерпілих.

Суд, вивчивши доводи клопотання, дійшов висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому строком на 60 днів.

Колегія суддів виходить із того, що встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні зокрема й особливо тяжкого злочину, має родинні зв`язки та є військовослужбовцем, проте зважаючи на ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а саме: існує необхідність запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, з огляду на тяжкість пред`явленого обвинувачення, вичинити інше кримінальне правопорушення, оскільки щодо обвинуваченого здійснюється розгляд інших кримінальних проваджень в інших судах, а також запобігти існуванню ризику впливу на потерпілих та свідків, які на даний час не допитані в даному кримінальному провадженні. Таким чином, у цій конкретній справі вказані обставини виправдовують обмеження права обвинуваченого перебувати на волі, в матеріалах провадження відсутні достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне.

Суд вважає, що лише такий запобіжний захід, який хоча і є винятковим, проте, враховуючи заявлені у справі ризики, передбачені статтею 177 КПК України, спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується обвинувачений, мають такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, за встановлених у судовому засіданні обставин суд дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, які випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, тому доводи сторони захисту в цій частині є необґрунтованими.

Підстав для передачі ОСОБА_10 на поруки голові Громадської організації «Захист в`язнів України» ОСОБА_11 , голові громадської організації «Майдан Громадський Контроль» ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 відповідно до поданих ними заяв не встановлено. Так, законодавство не обмежує право особи виступати поручителем, в силу положень ст. 180 КПК України особиста порука може бути забезпечена особами, що заслуговують на довіру. Така довіра, виходячи з практичного застосування норми закону, може бути продиктована соціальним статусом особи, характером чи родом занять. Натомість, крім письмового бажання вказаних осіб бути поручителями, будь-яких вагомих доказів суспільної репутації цих осіб суду не надано, у зв`язку з чим колегія суддів не може вважати ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 такими, що заслуговують на довіру.

За наведених обставин суд відмовляє у передачі обвинуваченого ОСОБА_10 на поруки голові Громадської організації «Захист в`язнів України» ОСОБА_11 , голові громадської організації «Майдан Громадський Контроль» ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та продовжує термін тримання ОСОБА_10 в умовах Київського СІЗО терміном на 60 (шістдесят) днів.

Суд також бере до уваги той факт, що обвинувачений відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України не є особою, до якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім цього, суд враховує підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України та не визначає обвинуваченому ОСОБА_10 розмір застави на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 177,178,182,183,194,314-316, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотань захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про повернення обвинувального акта прокурору відмовити.

Судовий розгляд кримінального провадження № 0000357 від 16 липня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ст. 348, ч. 2 ст. 345 КК України призначити у відкритому судовому засіданні на 14 год. 00 хв. «15» квітня 2025 року в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області за адресою: м. Київ вул. Тараса Бульби-Боровця,1, за участю прокурора, захисників, потерпілих та обвинуваченого.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» строком на 60 днів з 10.04.2025 року до 08.06.2025 року включно без альтернативи внесення застави.

В задоволенні клопотань голови Громадської організації «Захист в`язнів України» ОСОБА_11 та голови громадської організації «Майдан Громадський Контроль» ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про взяття обвинуваченого ОСОБА_10 на особисту поруку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено о 09 год. 00 хв. 15.04.2025.

Головуюча ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3