Номер провадження: 11-кп/813/167/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Савранського районного суду Одеської області, апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_9 та прокурора Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 13 січня 2022 року про закриття на кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001067 від 28 лютого 2017 року відносно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Одесі, громадянин України, має неповну вищу освіту, одружений, не працює, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

встановив:

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 13 січня 2022 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001067 від 28 лютого 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України - закрито на підставі п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту скасовано.

Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що 25 грудня 2017 року слідчий ОСОБА_10 виніс постанову про закриття кримінального провадження №0001067 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. Також суд зазначив про те, що вказана постанова не була оскаржена до слідчого судді в порядку ст.303 КПК України, а також не була скасована прокурором-процесуальним керівником на підставі ч.6 ст.284 КПК України, а тому є чинною.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_9 та прокурор Приморської окружної прокуратури ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

Потерпілий ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, посилаючись на те, що в матеріалах кримінального провадження наявна інша постанова слідчого про закриття кримінального провадження з іншим номером відмінним від того, в якому ОСОБА_9 є потерпілим, а також з іншою кваліфікацією злочину та відносно іншої особи, а не ОСОБА_8 . За таких обставин, на думку потерпілого, суд не мав права закривати кримінальне провадження на підставі п.9 ч.1 ст.284 КПК України. Потерпілий просив дослідити постанову про закриття кримінального провадження №0001067 (т.1, а.п.180), з`ясувати її походження та час долучення до даної справи, а також просив визнати постанову недопустимим доказом, оскільки існують обґрунтовані сумніви щодо її походження.

Прокурор Приморської окружної прокуратури ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду в зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження.

Вимоги апеляційної скарги прокурор мотивує тим, що протягом періоду часу з 25 грудня 2017 року по 14 червня 2018 року, тобто до надання прокурором доручення слідчому на виконання вимог ст.290 КПК України, слідчим не виносилась відповідно до вимог ст.110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження та про його відновлення, які стали підставою для прийняття місцевим судом оскаржуваного рішення.

На думку прокурора вказані документи могли з`явитися в матеріалах провадження лише під час підготовки слідчим кримінального провадження для виконання вимог ст.290 КПК України, однак вони не відповідають фактично прийнятим рішенням в даному провадженні та вимогам ст.110 КПК України, а тому не можуть вважати прийнятими відповідно до вимог КПК України не дивлячись на їх наявність в матеріалах справи.

Прокурор також звертає увагу, що у витягу з даних Єдиного реєстру досудових розслідувань про рух даного кримінального провадження, крім рішення про закриття кримінального провадження від 25 грудня 2017 року та відновлення провадження, наявні ще два записи про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, однак фактично постанови про прийняття таких рішень матеріали кримінального провадження не містять. Зазначені рішення згідно з роздруківкою руху провадження з ЄРДР також приймались слідчими ще 31 березня 2017 та 21 вересня 2017 року. Прокурор вважає, що зазначені рішення, як і рішення про закриття кримінального провадження від 25 грудня 2017 року, вносились до ЄРДР слідчими під кінець квартального звіту, з метою штучного зменшення кількості кримінальних проваджень, які перебували у залишку без фактичного прийняття рішення про закриття кримінального провадження, тобто без винесення і підписання постанов відповідно до вимог ст.110 КПК України та без їх долучення до матеріалів кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення прокурора та потерпілого, які підтримали свої апеляційні скарги; обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг; дослідивши матеріали кримінального провадження; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі - КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до положень ст.2 КПК, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст.8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Відповідно до вимог ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Згідно до п.9-1 ч.1 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо: існує нескасована постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.1, 2, 4, 9 ч.1 ст.284 КПК, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про закриття кримінального провадження на підставі п.9-1 ч.1 ст.284 КПК, не з`ясувавши при цьому всіх обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, апеляційним судом встановлено, що 28 лютого 2017 року слідчим СВ Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 до ЄРДР були внесені відомості за №0001067 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Досудове розслідування, згідно із правилами підслідності, відповідно до ст.216 КПК України, здійснювалось Приморським ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Постановою т.в.о. начальника СВ Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 від 18 грудня 2017 року доручено проведення досудового розслідування слідчому ОСОБА_10 .

З урахуванням здобутих у кримінальному провадженні доказів, та за результатом проведення слідчих (розшукових) дій, 25 грудня 2017 року слідчий ОСОБА_10 прийняв постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (т.2 а.к.п.180-181).

Посилаючись на вказану постанову слідчого, місцевий суд прийняв рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України, зазначивши при цьому, що постанова не була оскаржена у передбаченому законом порядку на підставі ст.303 КПК України до слідчого судді, а також не була скасована прокурором-процесуальним керівником на підставі ч.6 ст.284 КПК України, тому є чинною.

Дослідивши зміст постанови слідчого ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження колегія суддів встановила, що вказаний процесуальний документ містить істотні суперечності, що позбавляє апеляційний суд дійти однозначного висновку про те, що постанова, на яку послався місцевий суд в обґрунтування прийнятого рішення, стосується саме кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 .

ІЗ матеріалів кримінального провадження вбачається, що відомості до ЄРДР були внесені за №0001067, проте в постанові про закриття кримінального провадження слідчим зазначений інший номер кримінального провадження - 0001067.

Крім того, як встановлено під час апеляційного розгляду, 27 березня 2017 року слідчий СВ Приморського ВП ОСОБА_13 виніс постанову про перекваліфікацію кримінального провадження №0001067 із ч.1 ст.125 КК України на ч.1 ст.122 КК України.

Однак в постанові про закриття кримінального провадження від 25 грудня 2017 року слідчим ОСОБА_10 прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0001067, із правовою кваліфікацією за ч.1 ст.125 КК України.

В матеріалах кримінального провадження також наявна постанова слідчого ОСОБА_10 від 26 січня 2018 року про відновлення закритого кримінального провадження №0001067, однак як зазначалось вище, постанова про закриття цього кримінального провадження в матеріалах справи відсутня.

Більш того, колегія суддів звертає увагу, що таке процесуальне рішення, як відновлення безпосередньо слідчим раніше закритого кримінального провадження, не передбачене діючим КПК України, а отже фактично не є процесуальним документом визначеним процесуальним законом. Вказані обставини вказують на слушність доводів прокурора стосовно неналежного досудового розслідування та можливого штучного створення слідчим процесуальних документів в обґрунтування підстав для зупинення строків досудового розслідування та підвищення показників кількості завершених кримінальних проваджень, що потребує додаткової перевірки.

Враховуючи викладені обставини та встановлені апеляційним судом істотні суперечності, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 на підставі п.9-1 ч.1 ст.284 КПК.

Колегія суддів також звертає увагу, що під час апеляційного розгляду, учасники провадження не змогли пояснити суду, яким чином постанова слідчого ОСОБА_10 від 25 грудня 2017 року про закриття кримінального провадження №0001067, із правовою кваліфікацією за ч.1 ст.125 КК України, з`явилась в матеріалах кримінального провадження (судової справи), зокрема ким із учасників судового процесу та коли саме постанова була надана суду для долучення до матеріалів справи. При цьому, вказана постанова не містить реквізитів вхідної кореспонденції суду, а журнал судового засідання також не містить відповідної інформації щодо походження постанови.

При цьому, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що вказана постанова міститься в матеріалах судової справи вже на стадії судового розгляду, зокрема перед останнім судовим засіданням, яке відбулось в місцевому суді 13 січня 2022 року, тобто безпосередньо перед прийняття судом оскарженого рішення.

Більш того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування в кримінальному проваджені №0001067, в розділі ІІ «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» відсутні будь-які відомості про існування постанови слідчого ОСОБА_10 від 25 грудня 2017 року про закриття кримінального провадження, що також викликає обґрунтовані сумніви щодо її автентичності, що також підлягає додатковій перевірці.

Місцевий суд на вказані обставини уваги не звернув, чим допустив неповноту судового розгляду, і як наслідок висновки суду, викладені в судовому рішенні, містять істотні суперечності, що відповідно до статей 410, 411 КПК, є підставою для скасування ухвали суду.

Пунктом 6 частини 1 статті 407 КПК передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Частина 1 статті 415 КПК встановлює вичерпний перелік обставин, які є підставою для скасування вироку чи ухвали та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, при цьому, зазначений перелік не містить можливості призначення нового судового розгляду у разі передчасного закриття судом кримінального провадження на підставі вимог ст.284 КПК України.

Разом із тим, ч.6 ст.9 КПК передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК.

Відповідно до положень ст.7 КПК, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

За таких обставин, враховуючи те, що допущена судом першої інстанції неповнота судового розгляду не може бути усунутою під час провадження в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне, застосовуючи в даному випадку аналогію закону та засаду законності, оскаржувану ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого судового провадження, в іншому складі суду, під час якого слід врахувати наведене та ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване судове рішення.

Водночас, колегія суддів вважає, що встановлені апеляційним судом обставини, зокрема неналежне проведення досудового розслідування та відсутність здійснення прокурорами-процесуальними керівниками у даному кримінальному провадженні належного нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, не відповідає положенням ст.ст.2, 7, 36 КПК, що потребує відповідного реагування.

З урахуванням правової позиції, викладеної в постанові Об`єднаної палати ККС у складі Верховного Суду від 14.06.2021 року (справа №686/9636/18), апеляційний суд, керуючись положеннями ст.ст. 369, 418 КПК, вважає за необхідне довести до відома керівництва Одеської обласної прокуратури та ГУНП в Одеській області про встановлені у даному кримінальному провадженні обставини недотримання вимог кримінального процесуального закону посадовими особами органу досудового розслідування та прокурорами-процесуальними керівниками, для вжиття передбачених законом належних та дієвих заходів реагування, з метою недопущення аналогічних порушень вимог КПК під час досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 284, 376, 404, 405, 407, 409, 410, 411, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скаргипотерпілого ОСОБА_9 та прокурора Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 13 січня 2022 року, якою задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001067 від 28 лютого 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України закрито на підставі п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України - скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження №0001067 від 28 лютого 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Довести до відома керівника Одеської обласної прокуратури та начальника ГУНП в Одеській області про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001067 від 28 лютого 2017 року.

Копію ухвали надіслати на адресу керівника Одеської обласної прокуратури та начальника ГУНП в Одеській області

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4