Справа № 450/5911/24 Провадження № 1-кп/450/341/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000282 від 25.10.2024 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Корольов, московської області, російської федерації, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, не інваліда, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Сихівського районного суду м.Львова від 06.09.2024, за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, із застосуванням ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку на 1 рік; вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.10.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу розміром однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., вироком Франківського районного суду міста Львова від 12.11.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу розміром однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. -

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року, із наступними змінами та доповненнями, згідно якого заборонено незаконний обіг психотропних речовин, не маючи на це спеціального дозволу, маючи умисел на незаконне зберігання психотропної речовини для власного вживання без мети збуту, будучи засудженим вироком Сихівського районного суду м. Львова від 06.09.2024, за ч. 1 ст.309 КК України, на шлях виправлення не встав та 25.10.2024 близько 15.10, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у селі Наварія Львівського району Львівської області, поблизу озера, придбав шляхом знахідки полімерний згорток із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, та усвідомлюючи, що дана речовина є наркотичним засобом, заховав таку у зовнішню кишеню куртки в яку був одягнений.

В подальшому, рухаючись в напрямку зупинки громадського транспорту ОСОБА_6 був виявлений працівниками поліції та на запитання щодо наявності речей, обіг яких обмежений або заборонений законом, повідомив, що у зовнішній кишені куртки, він зберігає полімерний згорток з вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, який він знайшов за вищевикладених обставин та зберігав при собі, для особистого вживання, без мети збуту.

Після того, в ході огляду місця події ОСОБА_4 у присутності двох понятих чоловічої статі, надав вищезазначений полімерний згорток у якому знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонений, а саме - PVP, загальною масою 0,4735 грама, яку останній, діючи умисно, незаконно придбав та зберігав для власного вживання, без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив незаконне придбання, зберігання, без мети збуту психотропних речовин, повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України.

Сторони кримінального провадження ініціювали укладення угоди про визнання винуватості між прокурором Пустомитівської окружної прокуратури ОСОБА_7 якому надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000282, внесеного до ЄРДР 25.10.2024 року, та ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 була укладена та підписана 26.12.2024 року угода про визнання винуватості.

Дана угода про визнання винуватості була скерована до суду 27.12.2024 року разом з матеріалами обвинувального акту щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000282, внесеного до ЄРДР 25.10.2024 року.

Зі змісту вказаної угоди вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2ст. 309 КК України, в обсязі згідно повідомленої йому 26.11.2024 року підозри. Вказаною угодою сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 , за ч.2 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, із застосуванням ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку на 1 рік, має постійне місце проживання, тяжкості кримінального правопорушення, наявності обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину), а тому досягають згоди, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України повністю приєднати невідбуте ним покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова у вигляді 1 року обмеження волі та остаточно за сукупністю вироків призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.10.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України, яким призначено покарання у вигляді штрафу розміром однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. та вирок Франківського районного суду міста Львова від 12.11.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України, яким призначено покарання у вигляді штрафу розміром однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. виконувати самостійно.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом з`ясовано, що дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України і така кваліфікація є вірною. Відповідно п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Встановлено, що умови угоди жодним чином не порушують права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтвердив добровільність укладення угоди та відсутність будь-якого тиску з метою укладення угоди. Обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, у суду не має.

Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань немає.

Судом з`ясовано, що узгоджене сторонами покарання відповідає вимогам КК України, які діяли на час вчинення злочину. При визначенні узгодженого покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право прийняти рішення затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Таким чином, суд, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та закону про кримінальну відповідальність, приходить до переконання, що вказана угода підлягає затвердженню виходячи із вищевказаних мотивів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення протиправних дій, вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті у виді позбавлення волі, що відповідатиме поняттю та меті покарання.

Також встановлено, що вироком Сихівського районного суду м. Львова від 06.09.202 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі одна тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду у справі № 243/2528/19 від 26.05.2020 року, відповідно до якої, якщо один із злочинів засудженому призначено основне покарання у виді штрафу, яке згідно з ч. 3 ст. 72 КК України не підлягає складанню з іншими видами покарань та виконується самостійно, то звільнення від відбування іншого покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, яке входить у сукупність вироків разом зі штрафом, є неприпустимим і розцінюється як неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення після постановлення вироку Сихівського районного суду м. Львова від 06.09.2024 року, але до повного відбуття покарання за таким, тому йому слід призначити остаточне покарання відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України повністю приєднавши до покарання призначеного за даним вироком невідбуту частину покарання за попереднім вироком Сихівського районного суду м. Львова від 06.09.2024 року, враховуючи положення ч. 3 ст. 72 КК України.

Покарання, призначене вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.10.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 17000 грн., та покарання призначене Франківським районним судом м.Львова від 12.11.2024 року за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі 17000 грн, виконувати самостійно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати, пов`язані із залученням експерта становлять 3183,60 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому у даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, тому питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ч. 2 ст. 373, ст. 374, 474, 475, 476 КПК України, суд, -

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26.12.2024 року між прокурором Пустомитівської окружної прокуратури ОСОБА_7 якому надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000282, внесеного до ЄРДР 25.10.2024 року, та ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 71, 72 КК України до призначеного обвинуваченому покарання за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Сихівського районного суду м. Львова від 06.09.2024 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання, призначене вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.10.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 17000 грн., та покарання призначене Франківським районним судом м. Львова від 12.11.2024 року за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі 17000 грн, виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 3183,60 грн. коштів витрачених на залучення експертів.

Речові докази:

PVP, загальною масою 0,4735 грама, знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення;

обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

СуддяОСОБА_1