Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/1064/23
номер провадження 1-кп/368/62/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2025 рокуКагарлицький районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кагарлик кримінальне провадження № 0001716 від 22.07.2023 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Жовтневе Кагарлицького району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня, розлученого, працюючий ливарником на ТОВ «Аліана» в м. Обухів, раніше не судимого, маючого на утриманні малолітнього сина,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачного ст. 396 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 16.06.2023 року, близько 20 год., перебуваючи на земельній ділянці, розташованій поблизу його домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , особа №1 щодо якої досудове слідство ведеться в іншому провадженні (далі особа №1) та особа № 2 щодо якої досудове слідство ведеться в іншому провадженні (далі особа №2), за попередньою змовою групою осіб, діючи у простій співучасті, вчинили умисне вбивство ОСОБА_8 з особливою жорстокістю. Зокрема, особа № 1, діючи узгоджено з особою № 2, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_8 та бажаючи їх настання, облила бензином останнього та підпалила його.

В результаті вищевказаних злочинних дій особи № 2 та особи № 1, об`єднаних єдиним злочинним умислом, спрямованим на умисне позбавлення життя потерпілого ОСОБА_8 , останній помер на місці вчинення злочину.

Згідно висновку експерта № 77/52 від 11.07.2023 смерть ОСОБА_8 настала від термічних опіків 11-111 ступеню 90 % поверхні тіла та верхніх дихальних шляхів, які призвели до опікового шоку, на що вказують обширні ділянки термічних опіків шкіри ІІ-ІІІ ступеню в ділянках волосистої частини голови, обличчя, шиї, тулубу, верхніх і нижніх кінцівок (загальною площею приблизно 90 % поверхні тіла); термічні опіки верхніх дихальних шляхів.

Свідком-очевидцем зазначених подій, без будь-якої співучасті з особою № 1 та особою № 2 у вчиненні даного злочину, став ОСОБА_7 .

В подальшому, близько 21-22 год., 16.06.2023, перебуваючи в будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , подружжя, - а саме, - особа № 2 та особа № 1, попросили ОСОБА_7 допомогти приховати сліди даного злочину, а саме перемістити та закопати тіло ОСОБА_8 , на що він погодився без обговорення їх подальших спільних дій.

Близько 01 год. 00 хв., 17.06.2023, рухаючись від домоволодіння особи №3 щодо якої досудове слідство ведеться в іншому провадженні (далі особа №3), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за кермом автомобіля - «Газель», як належить ПрАТ «Кагма» та який перебував у користуванні особи № 2, як працівника вказаного підприємства, ОСОБА_7 разом із особою № 2 узгодили спосіб перевезення та приховування тіла ОСОБА_8 . Так, особа № 2 та ОСОБА_7 дійшли згоди про те, що до приховування слідів злочину, а саме перевезення та закопування тіла ОСОБА_8 необхідно залучити їх спільного знайомого особу № 3. Зокрема, особа № 2 та ОСОБА_7 домовились про те, що після того як особа № 3, який в той час рухався за ними, на їх прохання на певній відстані на автомобілі «Rover 75», реєстраційний номер НОМЕР_1 (PL), що перебував в його користуванні, та який не був на той час обізнаний про факт вбивства ОСОБА_8 , приїде до домогосподарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , допоможе перенести труп ОСОБА_8 з місця вчинення вбивства до автомобіля «Rover 75», реєстраційний номер НОМЕР_1 (PL), помістити його до багажнику та в подальшому перевезти до місця приховування тіла.

Перебуваючи в якості пасажира в автомобілі «Газель», за кермом якого був ОСОБА_7 , та який рухався по вул. Молодіжна в с. Зелений Яр, особа № 2 вказав ОСОБА_7 зупинитися біля його домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 . Після зупинки транспортного засобу особа № 2 та ОСОБА_7 вийшли з автомобіля. Особа № 3 зайшов до подвір`я власного домогосподарства, де з підсобного приміщення взяв лопату, вийшов за паркан та приєднався до ОСОБА_7 , який чекав його біля дороги. Після цього, ОСОБА_7 та особа № 3 почали рух в напрямку домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_7 . В цей час, повз них, проїжджав автомобіль «Rover 75», під керуванням особи № 3. ОСОБА_7 та особа № 2, шляхом жестів руками, вказали особі № 3 на необхідність рухатися без зупинки до домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_7 .

Після прибуття до власного домогосподарства, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , реалізовуючи злочинний умисел спрямований на заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину, а саме закопування трупа ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну-небезпечність своїх дій та бажаючи їх настання, діючи згідно попередньої домовленості з особою № 2, пішов до господарської споруди, де взяв мішковину для перенесення трупа ОСОБА_8 .

Після чого, особа № 2, ОСОБА_7 та особа № 3, який на той час не був обізнаний у необхідності вчинення подальших спільних дій із останніми щодо приховування трупа ОСОБА_8 , пішли до його місця знаходження тіла, а саме до земельної ділянки, що прилягає до домоволодіння, що належить ОСОБА_7 .

Прибувши на місце події, особа № 2, за допомогою спалаху камери мобільного телефону, освітив місце знаходження трупа ОСОБА_8 . Після цього, ОСОБА_7 сказав особі № 3 допомогти йому розстелити, принесену ним із собою, мішковину для поміщення туди трупа ОСОБА_8 Особа № 3, враховуючи обстановку, що склалася, погодився на допомогу останнім, надаючи мовчазну згоду. Саме в цей час у особи № 3, який усвідомив факт вчинення вбивства, виник злочинний умисел на заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину та вчинення активних дій щодо його реалізації.

Після чого, близько 1 год. 30 хв., 17.06.2023, діючи узгоджено, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на приховування особливо тяжкого злочину, ОСОБА_7 та особа № 3, помістили тіло ОСОБА_8 на мішковину та разом із особою № 3, перенесли його та помістили до багажника автомобіля «Rover 75», який знаходився біля домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 . Після чого, взявши із собою знаряддя вчинення злочину, а саме лопату, почали рух на автомобілі, за кермом якого перебував особа № 3, а в якості пасажирів особа № 2 та ОСОБА_7 . На запитання особи № 3 з приводу напрямку руху особа № 2 вказав йому їхати по польовій дорозі, яка з`єднує с. Зелений Яр Обухівського району Київської області та с. Шубівка Обухівського району Київської області.

Рухаючись на автомобілі «Rover 75», в якості пасажира особа № 2, приблизно о 02 год. 00 хв., 17.06.2023, вказав особі № 3, який перебував за кермом автомобіля, зупинитися (координати за геолокацією карти «Гугл» 49.7998533, 30.8439016). Після зупинки автомобіля особа № 2 попросив особу № 3 допомогти ОСОБА_7 викопати яму, оскільки в нього були обпечені руки, на що особа № 3 не погодився. Після того, як особа № 2, ОСОБА_7 та особа № 3 вийшли з автомобіля, останній допоміг вигрузити тіло ОСОБА_8 з багажника автомобіля та, залишивши місце події, поїхав до свого місця проживання, розташованого в АДРЕСА_2 .

В свою чергу, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію своїх злочинних дій щодо приховування вбивства ОСОБА_8 , за допомогою привезеної із собою лопати, при частковій незначній допомозі особи № 2, викопав на зазначеній території яму в землі. Після чого, ОСОБА_7 , при незначній допомозі особи № 2, на мішковині перетягнув труп ОСОБА_8 до викопаної ним ями, куди помістив тіло останнього. В подальшому за допомогою лопати, ОСОБА_7 , закидав яму, в якій знаходився труп ОСОБА_8 землею. При цьому, особа № 2, надавав останньому часткову допомогу закидаючи яму за допомогою ніг.

Після цього, ОСОБА_7 та особа № 2 залишили місце події та пішки попрямували в напрямку місця проживання особи № 2, де в подальшому до них приєднався особа № 3. Під час спільного вживання спиртних напоїв ОСОБА_7 , особою № 3 та особою № 2, останній разом із особою № 1 просили не повідомляти про вбивство та його приховування працівників поліції.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину, тобто кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 396 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав повністю, та на підтвердження встановлених судом обставин пояснив, що дійсно він їхав в м.Кагарлика разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .. На вул. Південній в м.Кагарлик в багажник автомобіля сів ОСОБА_12 під`їхали до його будинку щоб ніхто не бачив, як ОСОБА_13 буде вилазити з багажника автомобіля. НА прохання ОСОБА_14 він приніс мотузку, якою остання зв`язала руки і ноги ОСОБА_15 , а потім потягла на огород, де поставили на коліна. ОСОБА_16 приніс каністру з бензином, яким ОСОБА_17 облила ОСОБА_8 та підпалила. Він , обвинувачений, почав гасити вогонь, а потім побіг по воду. Коли повернувся, то ОСОБА_13 вже був мертвим. Він запропонував викликати швидку та поліцію але ОСОБА_17 пригрозила йому, що якщо викличу поліцію, то жити не буду, а ОСОБА_10 візьме все на себе.

Після чого ОСОБА_18 попросили його, ОСОБА_7 , допомогти перевезти та закопати тіло ОСОБА_8 , на що він погодився без обговорення їх подальших спільних дій. Також попросили ОСОБА_19 , який не був на той час обізнаний про факт вбивства ОСОБА_8 , допомогти своїм автомобілем «Rover 75», реєстраційний номер НОМЕР_1 (PL), перевезти тіло ОСОБА_13 до місця приховування тіла.

У вечірній час ОСОБА_16 , він, ОСОБА_7 , та ОСОБА_20 , який на той час не був обізнаний у необхідності вчинення подальших спільних дій із останніми щодо приховування трупа ОСОБА_8 , пішли до його місця знаходження тіла, а саме до земельної ділянки, що прилягає до домоволодіння, та належить йому, ОСОБА_7 .

Після чого, помістили тіло ОСОБА_8 на мішковину та перенесли його і помістили до багажника автомобіля «Rover 75», який знаходився біля його будинку. Взявши із собою лопату, поїхали за вказівкою ОСОБА_21 по польовій дорозі, яка з`єднує с. Зелений Яр та с. Шубівка .

Коли приїхали, ОСОБА_22 допоміг вигрузити тіло ОСОБА_8 з багажника автомобіля та поїхав, відмовивши закопувати тіло. Він, ОСОБА_23 , з ОСОБА_24 перенесли тіло з польової дороги і, копаючи по черзі яму, закопали тіло ОСОБА_13 . Після чого пішли додому. По дорозі зайшли до ОСОБА_19 , і всі разом пішли до ОСОБА_18 , де вживали спиртне.

Під час спільного вживання спиртних напоїв ОСОБА_7 , ОСОБА_25 та ОСОБА_24 , останній разом із ОСОБА_26 просили не повідомляти про вбивство та його приховування працівників поліції. ОСОБА_18 при цьому сказав, що хто їх здасть, то жити не буде. Тому він, перебуваючи в шоковому стані, злякався погроз.

У вчиненому розкаюється, цивільні позови потерпілої не визнає, так як він не вчиняв вбивство.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду, що старший син повідомив, що ОСОБА_13 забрали ОСОБА_18 . На телефонні дзвінки син не відповідав, а тому вона вранці звернулась в поліцію. Пізніше було встановлено, що сина ОСОБА_13 вбили. Смертю сина їй спричинена моральна шкода, яка виразилась в нервовому потрясінні, душевних стражданнях та переживаннях, так як вона проживала з сином, який їй в усьому допомогав.

Крім особистих пояснень обвинуваченого з повним визнанням своєї вини, його вина стверджується слідуючими доказами :

Витягом з ЄРДР від 22.07.2023 року про реєстрацію злочину на підставі рапорту слідчого щзодо про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 ;

Витягом з ЄРДР від 18.06.2023 про реєстрацію злочину на підставі заяви ОСОБА_5 щодо вбивства її сина ОСОБА_8 ;

З протоколу огляду місця події від 18.06.2023 та фототаблицями до нього, що проводився за адресою: с. Зелений яр Обухівського району за географічними координатами 49.7998533,30.8439016, вбачається місце відшукання трупа ОСОБА_8 , під час якого вилучено взуття; пара шкарпеток, обгорілі фрагменти одягу трупа.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №77/52 від 11.07.2023 року смерть ОСОБА_8 настала від термічних опіків ІІ-ІІІ ступеню 90 % поверхні тіла та верхніх дихальних шляхів, які призвели до опікового шоку;

протоколом огляду місця події від 18.06.2024, а саме автомобіля марки «Ровер 75», що проводився за адресою: с.Зелений ЯР вул.Центральна, зафіксовано наявність бруду та пилу;

з протоколу обшуку від 27.06.2023 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді, вбачається, що в багажному відділенні виявлені фрагменти тканини з слідами горіння та лопата з залишками грунту;

протоколом проведення слідчого експерименту від 18.06.2023 за участю свідка ОСОБА_20 , який показав яким чином перевозили труп ОСОБА_8 ;

протоколом проведення слідчого експерименту від 28.07.2023 за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , який показав де та яким чином відбувалось вбивство ОСОБА_8 та приховування його тіла.

Вказані письмові докази містять інформацію, яка узгоджується із іншими доказами, не містить суперечностей, не викликає сумнівів щодо належності, допустимості, достовірності, а також і з показаннями обвинуваченого, наданими ним в судовому засіданні.

Згідно вироку Обухівського районного суду Київської області від 02.07.2024 року, ОСОБА_27 та ОСОБА_28 визнані винуватими та засуджені за п.4,12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст.146 КК України, а саме за вбивство ОСОБА_8 .. В даному провадженні ОСОБА_7 , проходив свідком, та надав покази, аналогічні показам, наданими в даному провадженні.

З висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи №22806/23-61 від 04.06.2024 року вбачається що обвинувачений ОСОБА_7 давав правдиві покази щодо обставин вбивства ОСОБА_8 , які підтвердив в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення визнане судом повністю доведеним поза розумним сумнівом, воно ніким не оспорюється.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_29 вчинив заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину, передбаченого ст. 115 КК України, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 396 КК України.

Призначаючи покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також дані щодо його характеристики, який свою вину визнав і розкаявся у скоєному, позитивно характеризується.

Пом`якшуючою обставиною є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих відповідальність обставин суд не знаходить.

Поряд з цим належить врахувати, що вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання особі, що вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і для попередження нових злочинів.

За таких обставин суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України в умовах ізоляції від суспільства, і таке покарання відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 , запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Водночас згідно з положеннями ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України саме судом визначається розмір грошового відшкодування моральної шкоди.

Судом достеменно встановлено, що внаслідок вчинення ОСОБА_7 злочину, потерпілій ОСОБА_5 спричинено моральну шкоду, яка виразилась у моральних переживанням та стражданнях в зв`язку із смерю сина, порушення нормального способу життя потерпілої, погіршення стану здоров`я.

Також суд враховує роль ОСОБА_7 у вчиненні даного злочину, і вважає за необхідне цивільний позов потерпілої на підставі ст. 23, 1167 ЦК України задоволити частково.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд, -

З а с у д и в :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 396 КК України та призначити йому покарання у виді 3 ( трьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 вираховувати з часу приведення вироку до виконання.

Цивільний позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) грн.

Речові докази : диск DVD-R 4,7 ГВ 120 хв «MEDIA» з відеозаписом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_7 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу проголошення.

Суддя ОСОБА_30