ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

третіх осіб,

щодо майна яких вирішується

питання про арешт ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника третіх осіб,

щодо майна яких вирішується

питання про арешт адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001051,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2024 року частково задоволено клопотання прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001051, та накладено арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку житла ОСОБА_8 , а саме приміщення квартири АДРЕСА_1 , а саме: сім-холдери мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з наступними мобільними номерами телефонів: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ; мобільні телефони, а саме: - ZTEBladeA53 Pro, IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_8 ; - ZTEBladeA72S, без інших розпізнавальних знаків; - iPhone 15 proMax, без інших розпізнавальних знаків; - ZTE BladeA72S, IMEI 1: НОМЕР_9 , IMEI 2: НОМЕР_10 ; - ZTE Blade A53 Pro, IMEI 1: НОМЕР_11 , IMEI 2: НОМЕР_12 ; - ZTEBladeA53 Pro, без інших розпізнавальних знаків; планшет HUAWEI, чорного кольору у чохлі, без інших розпізнавальних знаків. В іншій частині вимог клопотання відмовлено.

Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя зазначив, що відповідно до ухвали про дозвіл на обшук слідчим суддею було надано дозвіл на відшукання незаконно виготовлених підроблених товарів, тютюнових виробів без марок акцизного податку, з ознаками підроблених марок акцизного податку, комп?ютерних систем або їх частин, мобільних телефонів, сім-карток, чорнових записів, на яких містяться інформація щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень. Відтак, клопотання прокурора в частині накладення арешту на сім-холдери, мобільні телефони та планшет, є обґрунтованим, відповідає вимогам ст.171 КПК України і підлягає задоволенню. Щодо накладення арешту на грошові кошти, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не є підозрюваними у кримінальному провадженні. Відповідно до відведених їм ролей та розподілених функцій у здійсненні даного кримінального правопорушення, на останніх покладався обов?язок продажу тютюнової продукції за допомогою месенджера "Telergram", де було розміщено оголошення про продаж вказаної продукції. Тобто до функцій останніх входило лише формування та відправка замовлень. Кошти, на які прокурор просить накласти арешт, не були вилучені одразу після проведення слідчих розшукових дій у виді контролю за вчиненням злочину чи оперативної закупки, а тому достеменно стверджувати про те, що саме ці кошти призначались для придбання тих чи інших знарядь злочину, чи здобуті в результаті протиправної діяльності, яка тривала лише декілька місяців, неможливо.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині відмови у накладенні арешту та постановити нову, якою задовольнити клопотання про накладення арешту на грошові кошти у загальній сумі 611 000 (шістсот одинадцять тисяч) гривень, а саме: 486 купюр номіналом 1000 грн., 170 купюр номіналом 500 грн., 200 купюр номіналом 200 грн.; грошові кошти у загальній сумі 66 200 (шістдесят шість тисяч двісті) доларів США, а саме: 662 купюри номіналом 100 доларів США, шляхом позбавлення права власника на відчуження та розпорядження вказаним майном. В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор вказує на те, що висновок слідчого судді щодо відсутності підстав для арешту грошових коштів є необґрунтованим, оскільки вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні та у подальшому підлягає спеціальній конфіскації. Вказує на те, що під час проведення досудового розслідування стороною обвинувачення здобуто достатньо доказів, які свідчать про те, що виявлені та вилучені в ході обшуку грошові кошти відповідають критеріям речового доказу, встановленим ст. 98 КПК України, оскільки грошові кошти могли бути отримані в результаті протиправної діяльності, а саме збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів. Наголошує на тому, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 офіційно не працевлаштовані та не мають задекларованих доходів. Також останні дотепер не надали будь-яких документів, які б засвідчували законність походження вилучених у квартирі грошових коштів, а тому є розумні підозри вважати, що вилучені під час обшуку грошові кошти є доходом від продажу незаконно виготовлених підакцизних товарів, у зв?язку з чим є речовим доказом скоєння кримінального правопорушення, а також підлягають спеціальній конфіскації відповідно положень КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши надані матеріали та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Висновки слідчого судді в частині накладення арешту на сім-холдери мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з наступними мобільними номерами телефонів: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ; мобільні телефони, а саме: - ZTEBladeA53 Pro, IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_8 ; - ZTEBladeA72S, без інших розпізнавальних знаків; - iPhone 15 proMax, без інших розпізнавальних знаків; - ZTE BladeA72S, IMEI 1: НОМЕР_9 , IMEI 2: НОМЕР_10 ; - ZTE Blade A53 Pro, IMEI 1: НОМЕР_11 , IMEI 2: НОМЕР_12 ; - ZTEBladeA53 Pro, без інших розпізнавальних знаків; планшет HUAWEI, чорного кольору у чохлі, без інших розпізнавальних знаків в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів прокурора про безпідставність відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на грошові кошти у загальній сумі 611 000 (шістсот одинадцять тисяч) гривень, а саме: 486 купюр номіналом 1000 грн., 170 купюр номіналом 500 грн., 200 купюр номіналом 200 грн.; грошові кошти у загальній сумі 66 200 (шістдесят шість тисяч двісті) доларів США, а саме: 662 купюри номіналом 100 доларів США, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Апеляційний суд приходить до висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді, спростовуються матеріалами провадження.

Як слідує з матеріалів провадження СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0001051 від 26 червня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.204, ч.2 ст.199 КК України, на підставі матеріалів правоохоронних органів про те, що певні особи, діючи групою осіб, відповідно до заздалегідь розподілених функцій та ролей, задля досягнення єдиного злочинного результату - незаконного збагачення при скоєнні кримінальних правопорушень у сфері господарської діяльності, організували незаконне зберігання, придбання, перевезення, пересилання, а також збут незаконно виготовлених, одержаних чи підроблених марок акцизного податку, а також придбання з метою збуту, зберігання, а також збут та транспортування з метою збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, на території Дніпропетровської області.

10 грудня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук житла ОСОБА_8 , а саме приміщення квартири АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено майно, а саме: сім-холдери мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з наступними мобільними номерами телефонів: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ; мобільні телефони, а саме: - ZTEBladeA53 Pro, IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_8 ; - ZTEBladeA72S, без інших розпізнавальних знаків; - iPhone 15 proMax, без інших розпізнавальних знаків; - ZTE BladeA72S, IMEI 1: НОМЕР_9 , IMEI 2: НОМЕР_10 ; - ZTE Blade A53 Pro, IMEI 1: НОМЕР_11 , IMEI 2: НОМЕР_12 ; - ZTEBladeA53 Pro, без інших розпізнавальних знаків; планшет HUAWEI, чорного кольору у чохлі, без інших розпізнавальних знаків, грошові кошти у загальній сумі 611 000 (шістсот одинадцять тисяч) гривень, а саме: 486 купюр номіналом 1000 грн., 170 купюр номіналом 500 грн., 200 купюр номіналом 200 грн.; грошові кошти у загальній сумі 66 200 (шістдесят шість тисяч двісті) доларів США, а саме: 662 купюри номіналом 100 доларів США.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 від 11 грудня 2024 року вилучене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Звертаючись із клопотанням про арешт майна прокурор зазначив, що вилучені грошові кошти відповідають критеріям речового доказу, встановленим ст. 98 КПК України, оскільки могли бути отримані в результаті протиправної діяльності, а саме збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів, а також підлягають спеціальній конфіскації.

Слідчий суддя, враховуючи надані прокурором до клопотання про арешт майна матеріали провадження прийшов до висновку, що на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відповідно до відведених їм ролей та розподілених функцій у здійсненні даного кримінального правопорушення покладався обов?язок продажу тютюнової продукції за допомогою месенджера "Telergram", де було розміщено оголошення про продаж вказаної продукції. Тобто, до функцій останніх входило лише формування та відправка замовлень. Кошти, на які прокурор просить накласти арешт, не були вилучені одразу після проведення слідчих розшукових дій у виді контролю за вчиненням злочину чи оперативної закупки, а тому достеменно стверджувати про те, що саме ці кошти призначались для придбання тих чи інших знарядь злочину, чи здобуті в результаті протиправної діяльності, яка тривала лише декілька місяців, неможливо, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, ч.1 ст.204 КК України передбачена кримінальна відповідальність за незаконне придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовлених спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива, тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, пального або інших підакцизних товарів.

Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, клопотання прокурора містить лише загальні формулювання підстав і мети арешту майна згідно процесуального закону, з яких не вбачається за можливе встановити, що вилучені грошові кошти, на які прокурор просить накласти арешт, були дійсно отримані в результаті протиправної діяльності від реалізації тютюнових виробів чи призначались для придбання тих чи інших знарядь злочину.

Окрім того, санкція ч.2 ст.199 КК України, за якою проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001051, передбачає обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Частина 5 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Водночас, клопотання прокурора не містить відомостей щодо пред`явлення підозри будь-якій особі в даному кримінальному провадженні, не містить посилань і на заявлений цивільний позов та на обґрунтованість його розміру, що в свою чергу, свідчить про невідповідність клопотання вимогам ч.5 ст.170 КПК України.

Крім того, слід зазначити, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 грудня 2024 року було наданодозвіл на обшук приміщення квартири АДРЕСА_1 з метою відшукування саме незаконно виготовлених підроблених товарів, тютюнових виробів без марок акцизного податку, з ознаками підроблених марок акцизного податку, комп?ютерних систем або їх частин, мобільних телефонів, сім-карток, чорнових записів, на яких містяться інформація щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд звертає увагу, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, про що зазначено в ч. 11 ст. 170 КПК України, разом з тим доказів дійсності існування обставин, про які йдеться в ч. 11 ст. 170 КПК України, матеріали провадження не містять.

Крім того, ст. 131 КПК України визначено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосовуються у разу доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного степеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступень втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання постановленого завдання.

Тобто, ч.3 ст.132 КПК України встановлено три групи обставин, недоведеність яких усуває застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому, відповідно до вимог кримінального процесуального закону тягар доказування перед слідчим суддею, судом наявності підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого та прокурора, як на суб`єктів, які здійснюють кримінальне провадження.

Разом з тим, прокурором як під час розгляду клопотання у судовому засіданні суду першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду не доведено обставини, визначені ст.ст.132, 170, 171 КПК України, а також правові підстави для арешту майна, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З огляду на вище наведене апеляційний суд приходить до висновку, що клопотанням не доведено, що вилучені грошові кошти відповідають критеріям речових доказів, зазначених в ст. 98 КПК України, та погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для накладення на них арешту.

Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, щодо незаконності оскаржуваного судового рішення, не заслуговують на увагу суду, оскільки, на думку апеляційного суду, не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, та не вбачає будь-яких порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2024 року про часткове задоволення клопотання прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001051 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4