Справа № 472/935/24
Провадження №1-кп/472/31/25
УХВАЛА
про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
03 лютого 2025 року селище Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря
судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижні Торгаї Нижньосірогозького району Херсонської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працює, не одружений, останнє фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України,
В судовому засіданні 03 лютого 2025 року прокурор ОСОБА_3 подав до суду клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, посилаючись на те, що обвинувачений може переховуватись від суду, чинити тиск на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, а обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає 20.02.2025 року.
На наявність вказаних ризиків, на думку прокурора, вказує те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якої передбачає позбавлення волі від семи до десяти років, а тому, усвідомлюючи це, ОСОБА_4 може переховуватись від слідства та суду, у тому числі на непідконтрольній території України, враховуючи, що на території України введено воєнний стан через збройну агресію Російської Федерації. Також ОСОБА_4 постійного та стабільного джерела прибутку не має, не одружений, утриманців не має, таким чином в нього відсутні міцні, сталі соціальні зв`язки, які б утримували його за останнім місцем проживання. Крім того, місцем проживання ОСОБА_4 є межі населеного пункту с-ща Веселинове Вознесенського району Миколаївської області, де також проживають потерпілі та свідки по кримінальному провадженню, а тому обвинувачений ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності, шляхом залякування та погроз, чи іншими способами може впливати на них, показання яких мають суттєве значення у вказаному кримінальному провадженні.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити, зазначивши, що ризики, вказані у клопотанні, на сьогодні не зникли та продовжують існувати.
Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора, просили обрати менш суворий запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора.
Заслухавши думки учасників судового провадження, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним в частині першій вказаної статті.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях на стадії судового розгляду доведена перебуванням на розгляді суду обвинувального акта.
Аналізуючи встановлене в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що заявлені прокурором ризик можливості переховування від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України) та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України) у ході розгляду клопотання є доведеними.
Такий висновок суду ґрунтується на тому, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів за ч. 4 ст. 185 та ч. 4 ст. 186 КК України, санкції статей яких передбачають позбавлення волі від п`яти до восьми років та від семи до десяти років відповідно, а тому, усвідомлюючи це, ОСОБА_4 може переховуватись від суду, у тому числі на непідконтрольній території України, враховуючи, що на території України введено воєнний стан через збройну агресію Російської Федерації.
Також ОСОБА_4 постійного та стабільного джерела прибутку не має, не одружений, утриманців не має, таким чином в нього відсутні міцні, сталі соціальні зв`язки, які б утримували його за останнім місцем проживання. Крім того, він обгрунтовано обвинувачується у вчинені трьох кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, і також відносно нього перебував на розгляді в суді обвинувальний акт по обвинуваченню за ч. 1 ст. 125 КК України, по якому постановлено вирок від 04.11.2024 року. Вказане на думку суду свідчить про те, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд вважає, що прокурором не підтверджені ризики впливу обвинуваченого ОСОБА_4 на потерпілих та свідків в кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
На думку суду інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання встановленим ризикам.
Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним, оскільки обвинувачений офіційно не працює та не має іншого джерела доходів. Крім того, даний запобіжний захід не зможе запобігти вищенаведеним ризикам.
Застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не виявляється можливим у зв`язку з відсутністю у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків з особами, що заслуговують на довіру та можуть поручитись за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду.
Застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ніяким чином не зможе перешкодити обвинуваченому переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Застосування до обвинуваченого домашнього арешту жодним чином не сприятиме запобіганню ризикам, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 не має сталих соціальних зв`язків за місцем останнього проживанння ( АДРЕСА_1 ) та суду не надана письмова згода власника вказаного домоволодіння на проживання за вказаною адресою обвинуваченого. Крім того, ОСОБА_4 зареєстрований в Херсонській області і може виїхати туди та переховуватись там від суду.
Вік, стан здоров`я та сімейний стан ОСОБА_4 не перешкоджають його утриманню в умовах слідчого ізолятора. Доказів, які б свідчили про протилежне, стороною захисту суду не надано.
Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Пункт 2 частини 5 ст.182 КПК України передбачає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З врахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 заставу, яку ним може бути внесено протягом усього часу тримання під вартою, у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Суд вважає, що саме такий розмір гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього в подальшому обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.
За обставин, зазначених вище, суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 199, 369-372 КПК України, суд
Клопотання прокурора Веселинівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Нижні Торгаї Нижньосірогозького району Херсонської області, громадянину України, з базовою загальною середньою освітою, не працює, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 03 квітня 2025 року включно.
Строк дії ухвали закінчується 03 квітня 2025 року о 24.00 годині.
Встановити ОСОБА_4 суму застави в розмірі 50 (п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому вимірі становить 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області протягом строку дії цієї ухвали суду.
З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися такою особою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі внесення застави ОСОБА_4 особисто або іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) ОСОБА_4 з-під варти звільнити, поклавши на нього такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання та місця роботи; не відлучатися за межі Миколаївської області без дозволу суду.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1