БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/590/25
Провадження №1-кс/497/271/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт вилученого майна

26.03.25 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання слідчого відділення №1 Слідчого відділу Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2025 року засобами поштового зв`язку "Нова пошта" (накладна №7961) до суду надійшло клопотання слідчого відділення №1 Слідчого відділу Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт вилученого майна, погоджене із прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт вилученого майна в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000030 від 14.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в с. Прямобалка Болградського району Одеської області невстановлена особа тривалий час здійснює неправомірну діяльність з незаконного зберігання з метою збуту наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів.

Під час досудового розслідування отримані достовірні дані, про те, що незаконна діяльність зі збуту наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів здійснюється мешканцем с.Прямобалка Болградського району громадянином ОСОБА_5 .

З метою документування вказаної незаконної діяльності, прокурором надано доручення щодо проведення негласної слідчої (розшукової) дії.

Під час проведення даної негласної слідчої (розшукової) дії, у селі Прямобалка Болградського району зазначена особа ОСОБА_5 , щодо якої проводиться негласна слідча (розшукова) дія та матеріали, ще не розсекречені, 21.03.2025 року збула закупнику ОСОБА_6 подрібнену речовину, яка за специфічним запахом та зовнішніми ознаками схожа на наркотичний засіб канабіс.

Відразу ж після закупки, 21.03.2025 року закупник ОСОБА_6 добровільно надав працівникам ВП № 1 Болградського РВП куплену ним речовину в одному паперовому згортку, яку упаковано і опечатано у спеціальний пакет Національної поліції України з ідентифікаційним номером ICR 0246183.

Постановою слідчого відділення №1 Слідчого відділу Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області від 21.03.2025 вилучену речовину рослинного походження в одному паперовому згортку, яку упаковано і опечатано у спеціальний пакет Національної поліції України з ідентифікаційним номером ICR 0246183.

Слідчий в судове засідання не прибув, подав разом з клопотанням заяву про розгляд клопотання у його відсутність (а.с.35)

Особа, яка добровільно видала майно ОСОБА_6 до суду також не прибув, надав заяву про розгляд клопотання слідчого у його відсутність проти накладення арешту не заперечує (а.с.31)

Розглянувши матеріали поданого клопотання, обставини та підстави наведені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Слідчим відділом Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000030 від 14.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.307 КК України (а.с.5).

Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснює Болградська окружна прокуратура (а.с.9).

Під час проведення даної негласної слідчої (розшукової) дії, у селі Прямобалка Болградського району зазначена особа ОСОБА_5 , щодо якої проводиться негласна слідча (розшукова) дія та матеріали, ще не розсекречені, 21.03.2025 року збула закупнику ОСОБА_6 подрібнену речовину, яка за специфічним запахом та зовнішніми ознаками схожа на наркотичний засіб канабіс.

21.03.2025 року у проміжок часу з 17:00 години до 17:30 години відразу ж після закупки, закупник ОСОБА_6 добровільно надав працівникам ВП №1 Болградського РВП куплену ним речовину в одному паперовому згортку, яку упаковано і опечатано у спеціальний пакет Національної поліції України з ідентифікаційним номером ICR 0246183, про що було складено протокол огляду предмету від 21.03.2025 року (а.с.26-27).

21.03.2025 року постановою слідчого відділення №1 Слідчого відділу Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області вилучене майно визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні та направлене на зберігання до камери речових доказів (а.с.32-33).

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту тимчасово вилученого майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження [...].

За змістом ст. 170 КПК України […] арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Частиною другою даної норми закону передбачена можливість накладення слідчим суддею арешту на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Також системний аналіз положень ст.ст. 167, 170, 172, 174 КПК України дає підстави вважати, що арешт може бути накладений не тільки на майно у вигляді речей підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за завдану ними шкоду, але й інших осіб, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (абз. 2 ч.5 ст.171 КПК України).

Так згідно протоколу огляду предмету від 21.03.2025 року (п`ятниця) слідчим було тимчасово вилучено майно, згідно до переліку зазначеному у клопотанні слідчого та у самому протоколі, на яке слідчий просить накласти арешт.

Клопотання про арешт вилученого майна складено 24.03.2025 року (понеділок), та 24.03.2025 о 16:50 години надіслано засобами зв`язку «Нова пошта» №7961 (а.с.36 зворотна сторона).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).

Статтею 116 КПК України встановлено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти [...].

З огляду на викладене, прокурором дотримано вимоги ч.5 ст.171 КПК України.

Таким чином, існують достатні обставини, які підтверджують, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вилучене майно, призведе до приховування та/або зникнення речових доказів, наявних в ньому, що позбавить можливості орган досудового розслідування провести усі необхідні слідчі дії та якомога швидше завершити досудове розслідування.

А тому, необхідно вжити заходи забезпечення кримінального провадження та здійснити арешт вищевказаного тимчасово вилученого майна, що відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.78, 98, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Відділення №1 Слідчого відділу Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на вилучене майно на підставі протоколу огляду предмету від 21.03.2025 року в кримінальному провадженні №0000030 від 14.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.307 КК України, а саме на :

-речовину рослинного походження в одному паперовому згортку, яку упаковано і опечатано у спеціальний пакет Національної поліції України з ідентифікаційним номером ICR 0246183.

Місцем зберігання, вилученого майна визначити камеру зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області (Одеська область, м. Арциз, вул. Соборна, 27).

Відповідальність за збереження вилученого майна та виконання ухвали покласти? на ініціатора даного клопотання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали

Слідчий суддя: ОСОБА_1