Справа № 157/2132/24 Провадження №11-сс/802/8/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

володільця майна - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 грудня 2024 року (ЄРДР № 0000913),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Камінь-Кащирського районного суду Волинської області від 27 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 , в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000913, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою. Посилається на те, що відмова в задоволенні клопотання позбавить орган досудового розслідування можливості належного збереження речових доказів у кримінальному провадженні з метою швидкого, повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні, проведення із таким майном необхідних слідчих (розшукових) дій та відповідних експертиз, а також надасть можливість відчужити таке майно особа, які являються його власниками. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання про накладення арешту на майно задовольнити повністю.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, яка підтримувала подану апеляційну скаргу та просила скасувати ухвалу слідчого судді і накласти арешт на майно, володільця майна, який заперечив апеляційну скаргу і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а відповідно до ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно положень ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Виходячи з вищевказаних законодавчих принципів, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, в якому слідчий суддя з наведенням достатніх мотивів та посиланням на норми закону обґрунтував своє рішення щодо відмови в накладенні арешту на майно.

Як вбачається з клопотання слідчого, СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000913, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України (а.п.2-4, 5).

Так, 21 грудня 2024 року близько 17 год 50 хв поліцейськими ВПД №1 (сел. Любешів) на автодорозі Т-03-11 поблизу с. Седлище Камінь-Каширського району Волинської області зупинено вантажний автомобіль марки «VOLVO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який перевозив деревину без належних дозвільних документів. Того ж дня, під час огляду місця події виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , навантажений палетною дошкою; товарно-транспортну накладну №58 від 21.12.2024, товарно-транспортні накладні серії ЮЛБ №810367 та серії ЮЛГ №500253, в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України.

У межах зазначеного кримінального провадження слідчий СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області із клопотанням про накладення арешту на вилучене під час огляду місця події майно.

Ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого.

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить накласти арешт на вказане майно, мотивуючи це тим, що вказане майно є речовим доказом у кримінальному правопорушенні, передбаченого ст.198 КК України, оскільки є об`єктом протиправних дій.

Однак, такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки ні до клопотання про накладення арешту на майно, а ні до апеляційної скарги не долучено доказів того, що вказують на незаконне перевезення ОСОБА_7 автомобілем марки «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «Humbaur HSA 2006», реєстраційний номер НОМЕР_2 , палетної дошки без належних дозвільних документів або на ознаки невідповідності записів у наданих ним товарно-транспортних накладних №58 від 21.12.2024, серії ЮЛБ №810367, серії ЮЛГ №500253 від 28.06.2024, а отже не довів існування ознак заздалегідь не обіцяного придбання або отримання, зберігання чи збут майна, завідомо одержаного кримінально протиправним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) майна, одержаного кримінально протиправним шляхом.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, вищевказане майно не відповідає критеріям, вказаним в ст.98 КПК України.

Доказів, окрім постанови про визнання речовими доказами, що вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, стороною обвинувачення не надано.

Дослідивши матеріали провадження, обставини справи, апеляційний суд вважає, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт на майно, може призвести до обмеження прав його власника.

Таким чином, будь-яких даних на обґрунтування законності підстав накладення арешту на майно, які би відповідали меті та завданням його арешту, не міститься.

Аналіз клопотання про накладення арешту на майно та долучених до нього матеріалів кримінального провадження дають підстави для висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно не відповідає вимогам закону, оскільки слідчим не було надано доказів, які б в достатній мірі підтверджували існування підстав для накладення арешту на це майно.

Доводи прокурора не заслуговують на увагу, оскільки в самому клопотанні про арешт майна належним чином не мотивовані підстави для його задоволення.

Підстави для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 грудня 2024 року - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: