Справа № 751/2306/23
Провадження № 1-кп/750/47/25
У Х В А Л А

16 січня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 26.08.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000461 по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.361 КК України,

за участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

в судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на наступне :

-обвинувальний акт не містить точного формулювання конкретного кримінального правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_3 ;

- в обвинувальному акті є посилання на документи (накази, інструкції тощо), тобто на докази, що є недопустимим та порушує право на захист;

- на момент вчинення діяння, яке інкримінується ОСОБА_3 , не діяла редакція ч.3 ст. 361 КК України, яка вказана в обвинувальному акті, тобто кваліфікація дій вказана така, яка не діяла;

- не є зрозумілим в чому саме звинувачують ОСОБА_3 , оскільки в обвинувальному акті описуються дії ОСОБА_6 ;

-втручання в дії інших систем, крім автоматизованих, є складом адміністративного правопорушення.

Обвинувачена ОСОБА_3 свого захисника підтримала.

Прокурор проти задоволення даного клопотання заперечив. Вказав, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону. Посилання в обвинувальному акті на нормативно-правові документи можливе, оскільки це не докази. Формулювання обвинувачення містить і обставини дій, і форму, і кваліфікацію. Незгода сторони захисту із кваліфікацією дій це підстава для доказування у процесі розгляду справи.

Заслухавши учасників розгляду справи, перевіривши обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Крім того, частина 4 ст.291 КК України зазначає, які документи повинні додаватися до обвинувального акту та зазначає, що надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Отже, до суду повинен надійти обвинувальний акт, в якому мають міститися обов`язкові відомості, які зазначені у ч.2 ст. 291 КПК України та бути доданий перелік документів, який зазначений у ч.4 ст. 291 КПК України.

Стаття 337 КПК України зазначає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Пункт 13 частини першої статті 3 КПК України надає визначення обвинувачення, зокрема, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Висунення публічного обвинувачення здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує текст обвинувального акту, а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміло воно йому.

Необхідність роз`яснення суті обвинувачення та його зрозумілість для обвинуваченого, покладається на суд (ч.1 ст. 348 КПК України). Цей обов`язок суду кореспондується з правом обвинуваченого знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують (п.1 ч.3 ст.42 КПК України) і яке реалізується через вручення йому обвинувального акту під розписку з наданням доступу до усіх матеріалів справи, з подальшим висуненням публічного обвинувачення у суді.

Обізнаність суті обвинувачення стосується не лише правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, із зазначенням статті (частини статті) відповідного закону про кримінальну відповідальність, а й описової частини обвинувального акту, в якій повинні зазначатися деталі вчинення злочину та інші обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Необхідність зазначати повну та детальну інформацію щодо пред`явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.

Суд вважає за необхідно зазначити, що сама можливість сприйняття суті обвинувачення та його розуміння залежить від індивідуальної спрямованості сприйняття інформації, яка обумовлюється психологічною структурою особистості, до якої входить її спрямованість (потреби, мотиви, інтереси та ін.), спроможність (можливості, здібності, обдарованість, ін.) та особисті якості (характер, темперамент). Одні й ті самі ситуації або виклад фактичних обставин у обвинувальному акті або формулювання обвинувачення прокурором людьми різного культурного розвитку можуть сприйматися та осмислюватися по-різному, але це не може свідчити про факт неконкретності обвинувачення або його незрозумілості для сторін кримінального провадження. В будь-якому випадку, суть обвинувачення, яке вважає встановленим прокурор, повинна бути донесена до особи простою та зрозумілою для нього мовою, без передчасної оцінки судом обставин та фактів, які не були ним безпосередньо досліджені.

Необхідно наголосити, що суд не є стороною кримінального провадження і не може вказувати прокурору як необхідно викласти формулювання обвинувачення або поліпшити фактичний виклад обставин, як і не вправі спонукати прокурора до корегування обвинувального акту, внесення до нього змін, у тому числі щодо фактичних обставин скоєння злочину та інших обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. В обвинувальному акті викладається те обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим.

Підсумовуючи вищевикладене та повертаючись до положень статті 337 КПК України, в частині визначення меж судового розгляду, суд зазначає, що межі висунутого обвинувачення встановлюються не тільки зазначеною в обвинувальному акті інформацією, з посиланням на певні факти і встановлені стороною обвинувачення обставини справи, а і у інших документах, які є обов`язковим додатком до обвинувального акту і посилання на які містяться у реєстрі матеріалів досудового розслідування, з якими мала можливість ознайомитися сторона захисту. Усі ці документи можуть уточнювати певні обставини та більш повно розкривати суть обвинувачення.

Отже, формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях особи склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст.291 КПК України, 23 березня 2023 року затвердив обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 361 КК України, який надійшов до Деснянського районного суду міста Чернігова 27.03.2023.

Вказаний обвинувальний акт, у відповідності до вимог ст.291 КПК України, складений слідчим, затверджений прокурором, містить, відомості, передбачені ч.2 цієї статті Кодексу.

Обставини, які відповідно до частини першої статті 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, викладено чітко і конкретно.

Важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Згідно з правовими висновками викладеними в постанові Верховного Суду від 24.11.2016 року №5-328кс16 проаналізовано зміст вказаної норми закону, яка вимагає обов`язкового відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення"), формулювання обвинувачення.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Що стосується обвинувального акту щодо ОСОБА_3 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

При цьому, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано.

Незгода сторони захисту із правовою кваліфікацією дій не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

З огляду на стадію судового розгляду, а саме підготовче судове засідання, будь- яка оцінка пред`явленого обвинувачення щодо його фактичного змісту є втручання в оцінку доказів, що є процесуально неприпустимим.

Зазначення в обвинувальному акті наказів та інструкцій не являється наданням суду доказів до початку судового розгляду, оскільки ці відомості самі по собі не являються доказами і не дають можливості їхнього дослідження (тобто вивчення, аналізу, співставлення з іншими доказами, законами та підзаконними актами).

Суд вважає, що обвинувальний акт містить усі обов`язкові складові, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, а зазначені захисником підстави для повернення обвинувального акту прокурору є необґрунтованими, у зв`язку з чим його доводи є належними і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 314-316 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 20.01.2025 о 12 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1