печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002510 від 25.10.2024, на підставі обвинувального акта за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця міста Чернігова, українця, громадянина України, не одруженого, який має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вищою освітою, займає посаду начальника медичної служби - начальник медичного пункту в/ч НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 367 КК України (в редакції до 29.12.2019),

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувачення ОСОБА_3 на підставі Розпорядження Прем`єр-міністра України ОСОБА_8 від 11.09.2019 №778-р, призначений на посаду першого заступника Міністра охорони здоров`я України, яку займав до 11.03.2020.

Так, перебуваючи на посаді першого заступника Міністра охорони здоров`я України у період з 11.09.2019 по 11.03.2020 - обіймав посаду, в органах державної влади, яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, таким чином, відповідно до ч.3 ст. 18 КК України, являвся службовою особою.

Обіймаючи посаду першого заступника Міністра охорони здоров`я України та будучи службовою особою, ОСОБА_3 неналежно виконав свої службові обов`язки, що призвело до незаконного відчуження майна Відкритого акціонерного товариства «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір» (далі - ВАТ «НДМО «Діалір»), 95,569 % акцій якого належать державі в особі Міністерства охорони здоров`я України, за значно заниженою вартістю, що завдало збитки державі на загальну суму 308 743 696 (триста вісім мільйонів сімсот сорок три тисячі шістсот дев`яносто шість) гривень, чим спричинив тяжкі наслідки державним інтересам, за наступних обставин.

ВАТ «НДМО «Діалір» засноване відповідно до наказу Державного комітету України по нафті і газу від 14.06.1994 №237 шляхом перетворення Державного підприємства «Науково-дослідний клініко-реабілітаційний центр «Діалір» у відкрите акціонерне товариство, згідно з Указом Президента України «Про корпоратизацію підприємств» від 15.06.1993 № 210/93; дата державної реєстрації - 20.06.1994.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про передачу Міністерству охорони здоров`я України повноважень з управління корпоративними правами держави щодо ВАТ «НДМО «Діалір» від 15.12.2006 №621-р, погоджено пропозицію Фонду державного майна України стосовно передачі Міністерству охорони здоров`я України повноважень з управління пакетом акцій ВАТ «НДМО «Діалір», що належить державі, у розмірі 95,569% статутного фонду.

Фондом державного майна України та Міністерством охорони здоров`я України 16.02.2007 укладено Генеральну угоду № 113 про передачу повноважень на здійснення функцій управління державними корпоративними правами Міністерству охорони здоров`я України, згідно з пунктом 1.1 якої Фонд державного майна України, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 15.12.2006 №621-р, передав Міністерству охорони здоров`я України повноваження на здійснення функцій управління державними корпоративними правами у господарських товариствах згідно з переліком господарських товариств, наведених у додатку до Генеральної угоди, зокрема, щодо ВАТ «НДМО «Діалір».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2007 порушено провадження у справі № 23/448-б про банкрутство ВАТ «НДМО «Діалір». Надалі, у рамках вказаної справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2014, введено процедуру санації. У рамках проведення процедури санації, керуючим санацією боржника ОСОБА_9 , за участі інвесторів, розроблено план санації ВАТ «НДМО «Діалір», в основу якого покладений Звіт про незалежну оцінку нерухомого майна, у тому числі об`єктів незавершеного будівництва, що розташовані за адресою: м. Київ, Деснянський район, вул. Милославська, 58, які належать ВАТ «НДМО «Діалір», що виконаний ТОВ «об`єднане підприємство з оцінки та експертизи спеціальних об`єктів і інвестицій» - Україна» на замовлення керуючого санацією.

Згідно вказаного Звіту, вартість нерухомого майна, що належать ВАТ «НДМО «Діалір» складає 31 324 000,00 (тридцять один мільйон триста двадцять чотири тисячі) гривень. Крім цього, вказаний Звіт містить застереження «мета оцінки не передбачає продажу об`єкту оцінки - комплексу об`єктів оцінки за переліком не для продажу».

01 липня 2019 року за вх.№ 53/1528-18 (вих.№ 02-13/3265 від 27 червня 2019 року) до МОЗ надійшов лист від арбітражного керуючого ОСОБА_9 щодо погодження плану санації ВАТ «НДМО «Діалір». Відповідно до картки контролю 53/1528-18 від 01.07.2019, наявній в системі електронного документообігу на базі програмного забезпечення «ДОК ПРОФ 3» МОЗ, по вказаному листу вчинені резолюції щодо виконавців - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Крім того, 26 липня 2019 року за вх.№ 13/18452/0/1-19 (вих.№ 02-13/3292 від 26 липня 2019 року) до МОЗ надійшов лист від арбітражного керуючого ОСОБА_9 , у доповнення до попереднього листа щодо погодження плану санації ВАТ «НДМО «Діалір», та по вказаному листу вчинені наступні резолюції щодо виконавців - ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 .

За результатами опрацювання вказаних листів арбітражного керуючого ОСОБА_9 , помічник Державного секретаря МОЗ ОСОБА_14 - ОСОБА_16 , 27.12.2019 із власної електронної адреси « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на електронну адресу заступника начальника відділу взаємодії з підприємствами, установами та організаціями, що належать до сфери управління МОЗ ОСОБА_13 «ІНФОРМАЦІЯ_4» надіслано проект листа МОЗ, яким погоджувався план санації ВАТ «НДМО «Діалір», запропонований арбітражним керуючим ОСОБА_9 .

При цьому, ОСОБА_17 надала вказівку ОСОБА_13 завантажити проект надісланого йому листа в систему електронного документообігу на базі програмного забезпечення «ДОК ПРОФ 3», що він у той же день, 27.12.2019 і виконав, при цьому додавши керівників структурних підрозділів МОЗ, які відповідно до їх компетенції, повинні були погодити вказаний проект листа перед його підписанням керівництвом МОЗ, згідно вимог абзацу 1 пункту 70 Інструкції з діловодства у МОЗ, затвердженої наказом МОЗа від 25.02.2014 №143, згідно якого перелік посадових осіб, які повинні завізувати документ, визначає керівник самостійного структурного підрозділу, у якому створюється документ, відповідно до його змісту.

За результатами розгляду проекту листа МОЗ в системі електронного документообігу на базі програмного забезпечення «ДОК ПРОФ 3», жоден із керівників структурних підрозділів МОЗ, зазначених у резолюції, не погодив підписання вказаного документу.

На наступний день після відхилення проекту листа МОЗ, 28.12.2019, ОСОБА_16 надала вказівку ОСОБА_13 , у порушення вимог абзацу 1 пункту 70 Інструкції з діловодства у МОЗ, затвердженої наказом МОЗ від 25.02.2014 №143, на видалення резолюції на погодження листа керівниками структурних підрозділів МОЗ та одразу направити проект листа в системі електронного документообігу на базі програмного забезпечення «ДОК ПРОФ 3» на підпис першому заступнику Міністра охорони здоров`я ОСОБА_3 , що ОСОБА_13 виконав.

Отримавши 28.12.2019 в системі електронного документообігу на базі програмного забезпечення «ДОК ПРОФ 3» проект листа МОЗ, яким погоджувався план санації ВАТ «НДМО «Діалір», запропонований арбітражним керуючим ОСОБА_9 , перший заступник Міністра охорони здоров`я ОСОБА_3 , достеменно знаючи, що вказаний лист не погоджений керівниками відповідних структурних підрозділів МОЗ, усвідомлюючи, що повноваження на підписання ним такого листа не передбачені його повноваженнями, згідно Тимчасового розподілу обов`язків між виконувачем обов`язків Міністра охорони здоров`я України, заступниками міністра та Державним секретарем Міністерства, не отримувавши у відповідності до положень п.28 ч.2 ст. 8 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» (в редакції від 25.09.2019) та підпункту 20 п. 10 Положення «Про Міністерство охорони здоров`я України» (в редакція від 26.12.2019) відповідні доручення Міністра охорони здоров`я, а також не отримувавши у відповідності до абзацу 3 пункту 70 Інструкції з діловодства МОЗ, затвердженої наказом МОЗ від 25.02.2014 №143 відповідні візи виконавців, співвиконавців та їх керівників - підписав лист МОЗ від 28.12.2019 за №10-13/50100/2-19 щодо погодження плану санації ВАТ «НДМО «Діалір», запропонований арбітражним керуючим ОСОБА_9 , тим самим неналежно виконав свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них.

При цьому, перший заступник Міністра охорони здоров`я ОСОБА_3 , мав реальну можливість належно виконати свої службові обов`язки, встановивши факт неможливості використання Звіту оцінки майна боржника у процедурах його відчуження, встановивши факт невідповідності запропонованої арбітражним керуючим оцінки нерухомого майна боржника його реальній ринкові вартості, а також дотримавшись процедури погодження та візування проекту листа відповідними посадовими особами, а також діючи у відповідності до визначених йому повноважень.

Надалі, ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 затверджено план санації ВАТ «НДМО «Діалір» у справі №23/448-б про банкрутство, схвалений 25.06.2019 рішеннями загальних зборів кредиторів та комітету кредиторів, та погоджений Міністерством охорони здоров`я України листом від 28.12.2019 № 10-13/50100/2-19, підписаним першим заступником Міністра охорони здоров`я ОСОБА_3 .

На виконання плану санації 18.08.2021 між ВАТ «НДМО «Діалір» та ТОВ «Хатмент» підписано Акт приймання-передачі майнових активів боржника, відповідно до якого Боржник передав Інвестору, а Інвестор відповідно до встановленого Планом санації розподілу майнових активів Боржника між інвесторами прийняв частину майнових активів Боржника, у тому числі об`єкти незавершеного будівництва, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Милославська, 58, а саме: Хірургічний корпус, Консультативна поліклініка, Діагностичний центр, Відділення відновлювального лікування, Господарський корпус №1, Ангар , Споруди №1, 2 (огорожа, ворота, вимощення).

Також, на виконання плану санації 18.08.2021 між ВАТ «НДМО «Діалір» та ТОВ «Капітал-Інвест-Ресурс» підписано Акт приймання-передачі майнових активів боржника, відповідно до якого Боржник передав Інвестору, а Інвестор відповідно до встановленого Планом санації розподілу майнових активів Боржника між інвесторами, прийняв частину майнових активів Боржника, в тому числі об`єкти незавершеного будівництва, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Милославська, 58, а саме: Опіковий центр, Операційний блок, Церква, Господарський корпус №3, ТП №11, ТП №12, Адміністративний корпус, Будівля (навпроти хірургічного корпусу), Будинок охорони, Ангар №19, Ангар №20, Ангар №21, Ангар №22, Артскважина.

Крім того, на виконання плану санації 18.08.2021 між ВАТ «НДМО «Діалір» та ТОВ «Транспортна компанія «Мортранссервіс» підписано Акт приймання-передачі майнових активів боржника, відповідно до якого Боржник передав Інвестору, а Інвестор відповідно до встановленого Планом санації розподілу майнових активів Боржника між інвесторами прийняв частину майнових активів Боржника, в тому числі об`єкти незавершеного будівництва, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Милославська, 58, а саме: Господарський корпус №2, Кафедральний блок, Терапевтичний корпус, Ангар №24, Ангар №25, Склад №26, Склад №27, Склад №28, Склад №29.

У результаті допущенної ОСОБА_3 службової недбалості, судом затверджено план санації ВАТ «НДМО «Діалір», в основу якого покладений Звіт про оцінку майна боржника, який не міг бути використаний у процедурах відчуження такого майна та який значно занизив оціночну вартість майна боржника.

Як наслідок проведення процедури санації ВАТ «НДМО «Діалір» - незаконно відчужено нерухоме майно загальною вартістю 340 067 696 (триста сорок мільйонів шістдесят сім тисяч шістсот дев`яносто шість) гривень за значно заниженою оціночною вартістю - 31 324 000 (тридцять один мільйон триста двадцять чотири тисячі) гривень, що завдало матеріальний збиток державному бюджету на суму 308 743 696 (триста вісім мільйонів сімсот сорок три тисячі шістсот дев`яносто шість) гривень.

Таким чином, між неналежним виконанням ОСОБА_3 своїх службових обов`язків та наслідками, що настали у вигляді матеріального збитку державному бюджету, який у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, встановлений прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2ст. 367 КК України (в редакції до 29.12.2019), як вчинення службової недбалості, а саме неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам.

Від прокурора надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2ст. 367 КК України (в редакції до 29.12.2019), на підставі ст. 49 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що наявні підстави, визначені кримінально-процесуальним законом України для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України,

Обвинувачений та захисник обвинуваченого незаперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили його задовольнити.

Представник потерпілого не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого з зазначених підстав.

Обвинувачений не заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України (в редакції до 29.12.2019), на підставі ч. 1 ст. 49 КК України за нереабілітуючих обставин.

Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка винила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 285 КПК України, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

Виходячи з положень п. 1 ч.2 ст. 284, ч.3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі можливе на будь-яких стадіях судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Так кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 367 КК України (в редакції до 29.12.2019), у якому обвинувачується ОСОБА_3 відповідно до ст. 12 КК України відносилось до категорії злочинів середньої тяжкості, та наразі віднесене до категорії нетяжких злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, минули строки, визначені цією статтею, зокрема, п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

За змістом ст. ст. 44, 49 КК України за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує і відсутні підстави, передбачені ч. 5 ст. 49 КК України.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 правильно розуміє формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію своїх дій за ч. 2 ст. 367 КК України.

Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що відповідно до постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі від 29.05.2019 у справі № 287/359/14-к, що у нормах КПК України не вбачається, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України необхідно враховувати позицію обвинуваченого щодо визнання чи невизнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні.

В мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 566/554/16-к також вказується про те, що у випадку встановлення передбачених у ст. 49КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закривається кримінальне провадження та звільняється особа від кримінальної відповідальності. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, та наполягає на його звільненні від кримінальної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням встановлених ст. 49 КК України строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження стосовно нього підлягає закриттю.

Обвинувачений погоджується зі звільненням від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав. Суд також з`ясував, що позиція обвинуваченого є добровільною і істинною.

Питання щодо процесуальних витрат слід вирішити у відповідності до ст. 126 КПК України та віднести їх на рахунок держави, враховуючи висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17, кого вбачається, що у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема, витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Запобіжний захід не застосовувався.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 126, 182, 284-285, 369, 371, 392 КПК України, ст. 12, 44, 49 КК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 - задовольнити.

ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України (в редакції до 29.12.2019) на підставі ст. 49 КК України звільнити у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002510 від 25.10.2024 стосовно вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України (в редакції до 29.12.2019), - закрити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Ухвала набирає законної сили через сім днів з моменту її проголошення у разі не подачі на неї апеляції.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1