Справа № 156/133/25
Провадження № 1-кп/156/55/25
У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2025 року сел.Іваничі

Колегія суддів Іваничівського районного суду Волинської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Іваничі клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0000972 від 18.11.2024 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и л а :

У провадженні Іваничівського районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000972 від 18.11.2024 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 115 КК України.

Cудове засідання призначено на 08.04.2025 о 13:00 год.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 терміном на 60 днів.

Клопотання обгрунтовує тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується в умисному знищенні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу, що спричинило смерть людини, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, а також в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 13.02.2025 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.04.2025 включно.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, обвинувачений офіційно не працевлаштований, раніше притягався до кримінальної відповідальності, що свідчить про високу суспільну небезпеку останнього, а тому наявні підстави для твердження про існування ризиків, передбачених у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків у цьому провадженні; продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В обґрунтування ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор зазначає, що ОСОБА_6 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжкого , та у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому з метою уникнути кримінальної відповідальності, останній може переховуватися від суду.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор зазначає, що одними з доказів причетності ОСОБА_6 , до вчинення вказаного кримінального правопорушення є покази свідків, які надають відомості про причетність останнього до вчинення злочину та які є відомими ОСОБА_6 , а тому перебуваючи на свободі обвинувачений матиме можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, що негативно вплине на результати судового розгляду. Свідки в суді не допитувалися.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор зазначає, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, покарання за яке передбачене від семи до п`ятнадцяти років. Таким чином, розраховуючи на безкарність та уникнення від кримінальної відповідальності обвинувачений може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення різного складу.

Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, особистого зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , на думку прокурора, не може запобігти вищевказаним у клопотанні ризикам та не може бути застосовано відносно останнього, оскільки він обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, що дає підстави вважати, що обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, обвинуваченим виконані не будуть. Особиста порука не може бути застосована відносно обвинуваченого тому, що особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутня. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосовано, у зв`язку із тим, що обвинувачений, враховуючи санкцію покарання, може переховувався від органів слідства з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також вільно проводячи дозвілля в умовах, не пов`язаних з позбавленням волі, обвинувачений буде мати можливість прямо або опосередковано впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Внаслідок вчинення ОСОБА_6 злочинів настала смерть людини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю, а тому позбавивши життя людини ОСОБА_6 вчинив злочин, за який повинен понести покарання.

В судове засідання потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не з`явилися. У матеріалах кримінального провадження міститься заява потерпілої ОСОБА_10 у якій вона просить проводити розгляд справи у її відсутність.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників справи, ухвалила проводити судове засідання без участі потерпілих.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 з підстав, викладених у ньому.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні просив задоволити клопотання, однак частково. Просив продовжити строк тримання під вартою, але не більше ніж на 30 днів, оскільки вважає, що цього часу достатньо для з"ясування усіх обставин справи. Додатково зазначив, що має місце проживання, з своєю дружиною проживав у будинку, який винаймав за усною домовленістю за адресою: АДРЕСА_1 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні просив суд змінити його підзахисному запобіжний захід на більш м`який у виді цілодобового домашнього арешту за місце проживання останнього. Однак, зазначив, що якщо суд дійде висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 потрібно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, просив продовжити такий на строк один місяць.

Прокурор у доповнення зазначив, що обвинувачений ОСОБА_6 винаймав будинок за вищезазначеною адресою за усною домовленістю, будь-які докази наявності у нього місця проживання відсутні, крім того, як зазначив обвинувачений, його дружина жодного разу не відвідувала його у слідчому ізоляторі, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Заслухавши думку присутніх учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Статтею 132 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст. 177 КПК України).

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1-2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Судом встановлено, що 13.04.2025 року закінчується строк дії ухвали Іваничівського районного суду Волинської області про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд враховує положення пунктів 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, інкриміноване особі, підлягає врахуванню як один із суттєвих критеріїв при обранні запобіжного заходу. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів.

Вивчивши заявлене прокурором клопотання, суд вважає, що ризики, існування яких були підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати. ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, обвинувачений офіційно не працевлаштований, раніше притягався до кримінальної відповідальності, без місця реєстрації та визначеного місця проживання, що свідчить про високу суспільну небезпеку останнього. Крім цього суд враховує те, що на даний час свідки у кримінальному провадженні ще не допитані, а тому наявні підстави для твердження про існування ризиків, передбачених у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків у цьому провадженні; продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення. Підстав для застосування на даній стадії більш м`якого запобіжного заходу, як клопотали обвинувачений та його захисник судом не встановлено. Крім цього запобіжний захід підлягає продовженю на строк 60 днів, оскільки саме такий строк є необхідним для виконання завдань кримінального судочинства.

Враховуючи висунуте обвинувачення ОСОБА_11 , у заподіянні смерті іншій людині, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, думка суду непохитна, щодо визначення застави обвинуваченому ОСОБА_6 .

Продовжуючи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого та наявні ризики, приходить до висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому вважає, що вказані обставини у своїй сукупності, виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, а тому строк запобіжного заходу відносно останнього необхідно продовжити на 60 днів.

Частинами 1 - 2 ст. 318 КПК України передбачено, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку. Судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.

Судовий розгляд відбувається безперервно, крім часу, призначеного для відпочинку (ч. 1 ст. 322 КПК України).

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 просив після вирішення питання щодо продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , судовий розгляд відкласти на іншу дату, оскільки зайнятий при проведенні невідкладних слідчих дій.

Присутні учасники провадження не заперечили щодо клопотання, заявленого адвокатом.

Частиною 4 ст. 46 КПК України передбачено, що захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених статтею 50 цього Кодексу, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.

Враховуючи клопотання захисника, думку інших учасників кримінального провадження, з метою недопущення порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_7 та відкласти судове засідання з повідомленням учасників кримінального провадження про наступну дату слухання.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 186, 193, 194, 197, 318, 371-372, 392 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів в Державній установі "Луцький слідчий ізолятор", тобто до 06 червня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Судове засідання щодо розгляду кримінального провадження № 156/133/25 відкласти на 06.05.2025 на 13:00 год.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та направити начальнику ДУ "Луцький слідчий ізолятор" для відома та виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду, в частині продовження запобіжного заходу, протягом 5-ти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду, ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали суду виготовлено 10.04.2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3