Дата документу 04.02.2025
Справа № 501/431/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження (до суду не викликались на підставі ч. 2 ст. 381 КПК України):

прокурор - ОСОБА_3 ,

захисник - адвокат ОСОБА_4 ,

обвинувачена - ОСОБА_5 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні № 0000019 від 17 січня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Амурської області РФ, громадянка РФ, яка має вищу освіту, не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, незаміжня, без місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На початку червня 2022 року, ОСОБА_5 , перебуваючи в офісі розбирання автозапчастин по вул. Соборній, 15, с. Великодолинське Одеського району Одеської області, в якому її цивільний чоловік ОСОБА_6 здійснював підприємницьку діяльність, знайшла на столі паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий 20 березня 2007 року Овідіопольським РВ ГУМВС України в Одеській області та розуміючи, що паспорт громадянина України, є важливим особистим документом, який згідно з Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим постановою Верховної Ради України №2503-XII від 26 червня 1992 року із змінами і доповненнями, є офіційним документом, а його втрата істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з особистих мотивів, привласнила паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7

Крім того, в червні 2022 року ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, достовірно знаючи, що вона не отримувала паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий 20 березня 2007 року Овідіопольським РВ ГУМВС України в Одеській області, в порушення Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України №2503-XII від 26 червня 1992 року із змінами і доповненнями, внесла зміни першопочаткового змісту цього документа, що виражені у механічному видаленні первинних фотокарток на першій та третій сторінках та наклеюванні замість них кольорових фотокарток зі своїм зображенням, чим підробила вищевказаний паспорт з метою його подальшого використання.

Далі, 24 червня 2022 року громадянка РФ ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні Чорноморського відділу ГУ ДМС в Одеській області (підрозділ 5120), розташованому по вул. Хантадзе, 13, в місті Чорноморську Одеської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вона не є власником паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого 20 березня 2007 року Овідіопольським РВ ГУМВС України в Одеській області, надала вказаний документ працівнику Чорноморського відділу ГУ ДМС в Одеській області для засвідчення своєї особи та з метою отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон, заповнила відповідну заяву-анкету та на підставі підроблених документів отримала паспорт громадянина України для виїзду за кордон за № НОМЕР_2 від 27 червня 2022 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Положеннями ч. 2, 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Згідно із вимогами ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченої ОСОБА_5 , складену в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , щодо її беззаперечного визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні. У даній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим, її згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту без її участі.

З огляду на те, що під час досудового розслідування ОСОБА_5 беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згодна з розглядом обвинувального акту за її відсутності, прокурор ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні на підставі ч. 1 ст. 302 КПК України.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 3 ст. 357 КК України, а саме: незаконне заволодіння шляхом привласнення паспортом громадянина України.

Крім того, ОСОБА_8 , вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 358 КК України, а саме: підроблення офіційного документа, який видається установою і який надає права, з метою використання його підроблювачем.

Крім того, ОСОБА_8 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 3 ст. 4 КК України, часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, за загальним правилом покарання за вчинене кримінальне правопорушення визначається законом про кримінальну відповідальність на час його вчинення.

У разі, якщо новий закон про кримінальну відповідальність пом`якшує кримінальну відповідальність, то він має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Санкція ч. 3 ст. 357 КК України (станом на момент інкримінованого вчинення правопорушення - червень 2022 року) передбачала відповідальність у виді - штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до трьох місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Санкція ч. 1 ст. 358 КК України (станом на момент інкримінованого вчинення правопорушення - червень 2022 року) передбачала відповідальність у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Санкція ч. 4 ст. 358 КК України (станом на момент інкримінованого вчинення правопорушення - червень 2022 року) передбачала відповідальність у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Однак на час розгляду кримінального провадження набрали чинності зміни до Кримінального кодексу України, які внесені Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23 серпня 2023 року № 3342-ІХ.

Санкція ч. 3 ст. 357 КК України в редакції цього закону передбачає покарання у виді - штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Санкція ч. 1 ст. 358 КК України в редакції цього закону передбачає покарання у виді - штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Санкція ч. 4 ст. 358 КК України в редакції цього закону передбачає покарання у виді - штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Тобто, редакції санкцій ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України на час вчинення кримінального правопорушення та на час судового розгляду відрізняється: замість арешту (на час вчинення), передбачений новий вид покарання у виді пробаційного нагляду (на час судового розгляду).

Статтею 51 КК України визначено такі види покарань: 1) штраф; 2) позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу; 2-1) позбавлення державної нагороди України; 3) позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; 4) громадські роботи; 5) виправні роботи; 6) службові обмеження для військовослужбовців; 7) конфіскація майна; 7-1) пробаційний нагляд; 8) арешт; 9) обмеження волі; 10) тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців; 11) позбавлення волі на певний строк; 12) довічне позбавлення волі.

Зі змісту статті 51 КК України, вбачається, що такий вид покарання як арешт (п. 8 ст. 51 КК України) є більш суворим, аніж такий його вид, як пробаційний нагляд (п.7-1 ст. 51 КК України).

Отже, Закон від 23 серпня 2023 року № 3342-ІХ, яким викладено санкції ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України в новій редакції, є таким, що пом`якшує кримінальну відповідальність.

У зв`язку з цим, відповідно до правил зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, закріплених у ст. 5 КК України, суд призначає покарання ОСОБА_5 в межах санкції ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України в редакції Закону від 23 серпня 2023 року № 3342-ІХ.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 може бути призначене одне з таких покарань: штраф, або пробаційний нагляд, або обмеження волі.

Дослідивши відомості про особу обвинуваченої, суд встановив, що вона не має судимості, має вищу освіту, не працює, має двох малолітніх дітей ( ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ), батько дітей ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Отже, зважаючи на ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України є кримінальними проступками, обставинами їх вчинення, з огляду на обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що досягнення мети визначеної у ст. 50 КК України, а саме виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення як нею, так і іншими особами нових кримінальних правопорушень можливе без її ізоляції від суспільства і їй необхідно призначити покарання, передбачене ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції Закону від 23 серпня 2023 року № 3342-ІХ), із застосуванням ст. 70 КК України, оскільки вона вчинила декілька злочинів, за які не була засуджена, у виді пробаційного нагляду та покладенням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України.

При цьому суд зазначає, що суд не може призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу, оскільки вона не працює, будь-якого доходу не має, а покарання у виді обмеження волі не може бути призначене, оскільки такий вид покарання не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 23 січня 2025 року (справа №501/287/25, провадження №1-кс/501/54/25), а саме на: паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий 20 березня 2007 року Овідіопольським РВ ГУМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був добровільно виданий 20 січня 2025 ОСОБА_7 ; паспорт громадянина України для виїзду за кордон за № НОМЕР_2 виданий 20 січня 2025 року ОСОБА_5 , слід скасувати.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати в судовому провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. 368, 370-374, 381-382, 394-395, 424, 532 КПК України

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_5 винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити їй покарання:

за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 3 років пробаційного нагляду;

за ч. 1 ст. 358 КК України у виді 2 років пробаційного нагляду;

за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 2 років пробаційного нагляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_5 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 3 роки пробаційного нагляду.

На підставі положень п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 23 січня 2025 року (справа №501/287/25, провадження №1-кс/501/54/25), а саме на: паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий 20 березня 2007 року Овідіопольським РВ ГУМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був добровільно виданий 20 січня 2025 ОСОБА_7 ; паспорт громадянина України для виїзду за кордон за № НОМЕР_2 виданий 20 січня 2025 року ОСОБА_5 , скасувати.

Речові докази:

- сканкопія паспорта громадянина України НОМЕР_1 від 20 березня 2007 року на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 4 арк. від 24 червня 2022 року; копія заяви-анкети №21719554 від 24 червня 2022 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 2 арк.; квитанція №87280483 від 24 червня 2022 року про сплату 1085 гривень за послугу отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон; лазерні диски - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- паспорт громадянина України НОМЕР_1 від 20 березня 2007 на ім`я ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який упаковано в паперовий конверт №1; паспорт громадянина України для виїзду за кордон за № НОМЕР_2 від 27 червня 2022 року на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який упаковано в паперовий конверт №2 - знищити, передавши Чорноморському відділу ГУДМС в Одеській області для знищення.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя