Справа № 759/5542/24
Провадження № 1-кп/761/3494/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

провівши підготовче судове засідання у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002195 від 08.06.2023, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Броски Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, який здобув вищу освіту, не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, учасник бойових дій, який має інвалідність ІІІ групи,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва 24 липня 2024 року з Київського апеляційного суду надійшло кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002195 від 08.06.2023, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

Ухвалою суду від 29 липня 2024 року кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 зауважив, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_2 , відповідає вимогам КПК України, а відтак, просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду. Щодо наявної у матеріалах провадження заяви про визнання потерпілим, яка підписана слідчим, просив вважати це технічною помилкою. Також зазначив, враховуючи, що у ході судового розгляду звучатиме інформація щодо розташування військової частини, а також відомості щодо військового обладнання, просив здійснювати судовий розгляд у закритому судовому засіданні.

Захисниця ОСОБА_5 у судовому заявила письмове клопотання про повернення обвинувального акту стосовно ОСОБА_2 , яке обґрунтоване тим, що в обвинувальному акті містяться відомості щодо потерпілого, яким орган досудового розслідування, вийшовши за межі своїх повноважень, визнав ОСОБА_6 - помічника командира батальйону з правової роботи - начальника юридичної служби військової частини НОМЕР_1 . Однак останній до слідчого або прокурора із відповідною заявою про визнання його потерпілим не звертався, що підтверджується долученою до клопотання копією заяви.

Так, зі змісту заяви вбачається, що вона не містить дати та підпису самого ОСОБА_6 , якого в рамках даного провадження слідчим визнано потерпілим. Більше того, сама заява підписана слідчим, на ім`я якого й адресована дана заява. Разом з тим, нормами КПК України чітко регламентовано порядок визнання особи потерпілою, однак не закріплено можливість звернутися із заявою про визнання представником потерпілого.

У той же час, ОСОБА_6 , як вбачається із матеріалів кримінального провадження, діє від імені військової частини НОМЕР_1 на підставі довіреності №1654/183 від 17.01.2024 року. Однак такий документ в силу чинних положень КПК України не надає останньому повноважень представника потерпілого у кримінальному провадженні, а відтак, ОСОБА_6 не має повноважень на представлення інтересів військової частини НОМЕР_1 у кримінальному провадження №0002195 від 08.06.2023 року. Окрім того, останній не є в рамках даного провадження й потерпілим, оскільки майно, про яке йдеться в обвинувальному акті, не належить йому. Враховуючи, що на стадії досудового розслідування військова частина НОМЕР_1 не зверталася до слідчого або прокурора із заявою про визнання її потерпілим у даному кримінальному провадженні, суд має право визнати її потерпілим лише за її письмовою заявою. Однак така заява станом на день вирішення питання щодо можливості призначення обвинувального акту стосовно ОСОБА_2 до судового розгляду не надходила, відтак можна прийти до висновку, що потерпілий у даному провадженні відсутній і зазначення щодо нього відомостей в обвинувальному акті є істотним порушенням, що унеможливлює розгляд обвинувального акту по суті.

Також у своєму клопотанні захисниця стверджує, що формулювання обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не містить обставин, які б доводили вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, не вказано повний виклад фактичних обставин, часу, місця, способу вчинення ОСОБА_2 розкрадання військового майна, тобто не містить конкретного формулювання обвинувачення, від якого має захищатися ОСОБА_2 . Враховуючи, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_2 не відповідає вимогам КПК України, захисниця просить повернути його прокурору.

Крім того, захисниця у судовому зазначила, що у разі, якщо суд дійде висновку про відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та призначить судовий розгляд на його підставі необхідно вирішити й питання щодо наявних у матеріалах провадження клопотань ОСОБА_2 . У той же час, просила не розглядати клопотання про долучення докуцментів.

Обвинувачений ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав свою захисницю та зазначив, що йому зрозуміло його право на судовий розгляд кримінального провадження стосовно нього колегією суддів, однак у разі відмови у задоволенні клопотання захисниці про повернення обвинувального акту просить проводити розгляд суддею одноособово.

Вислухавши думку учасників провадження, ретельно дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали кримінального провадження №0002195 від 08.06.2023, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 314 ККП України підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого (крім випадків, коли здійснювалося спеціальне досудове розслідування), прокурора, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

У свою чергу, згідно з приписами ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Положеннями ст. 291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Як вбачається з вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити зокрема анкетні відомості обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, місце проживання, громадянство), анкетні відомості потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, місце проживання, громадянство), виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Зі змісту обвинувального акту стосовно ОСОБА_2 , який надійшов на розгляд до суду, убачається, що він містить відомості про потерпілого, яким органом досудового розслідування визнано військову частину НОМЕР_1 в особі представника - помічника командира батальйону з правової роботи - начальника юридичної служби ОСОБА_6 , який діє на підставі довіреності №1654/183 від 17.01.2024 року.

Так, відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

У той же час, якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Разом з тим, як встановлено у судовому засіданні, військова частина НОМЕР_1 на стадії досудового розслідування до уповноваженого слідчого або прокурора із заявою про визнання її потерпілою не зверталася, відсутня така заява і на стадії підготовчого судового провадження. У той же час, захисницею ОСОБА_5 до клопотання долучено копію заяви ОСОБА_6 , в якій останній просить визнати його представником потерпілого в рамках кримінального провадження №0002195 від 08.06.2023 року, який представлятиме інтереси військової частини НОМЕР_1 .

Однак така заява не містить дати та підпису самого ОСОБА_6 , а із заяви вбачається, що вона підписана саме слідчим старшим слідчим третього слідчого відділу ТУ ДБР в м. Києві ОСОБА_7 .

У судовому засіданні прокурор надав суду для огляду матеріали кримінального провадження, де міститься оригінал такої заяви. Оглядом було встановлено, що надана захисницею копія заяви ОСОБА_6 , в якій останній просить визнати його представником потерпілого в рамках кримінального провадження №0002195 від 08.06.2023 року, відповідає оригіналу такої заяви, яка міститься у матеріалах кримінального провадження №0002195, та дійсно підписана самим старшим слідчим третього слідчого відділу ТУ ДБР в м. Києві ОСОБА_7 .

При цьому прокурор просив вважати такий підпис технічною помилкою, однак суд не може сприйняти такі твердження прокурора з огляду на те, що останнім не було надано іншої заяви особи, яка б підтверджувала, що останній справді звертався з нею на стадії досудового розслідування.

У той же час, імперативні вимоги ст. 55 КПК України не передбачають можливості подачі особою слідчому або прокурору заяви для набуття статусу представника потерпілого. Відтак, наявна у матеріалах кримінального провадження №0002195 від 08.06.2023 заява ОСОБА_6 про визнання його представником потерпілого в рамках даного провадження та представництва інтересів військової частини НОМЕР_1 не узгоджується із вимогами чинного КПК України. Крім того, прокурор у судовому засіданні підтвердив, що ОСОБА_6 в якості представника потерпілого залучений у непередбачений КПК України спосіб.

Окрім того, слушними є і доводи захисниці про відсутність у ОСОБА_6 який діє від імені військової частини НОМЕР_1 на підставі довіреності №1654/183 від 17.01.2024 року, права представляти військову частину НОМЕР_1 у кримінальному провадженні. Так, зі змісту такої довіреності дійсно вбачається відсутність будь-яких повноважень, які б надавались ОСОБА_6 у кримінальному провадженні. Отже, такий документ в силу чинних положень КПК України не надає останньому повноважень представника потерпілого у кримінальному провадженні, а відтак, ОСОБА_6 не має повноважень на представлення інтересів військової частини НОМЕР_1 у кримінальному провадження №0002195 від 08.06.2023 року.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що слідчим при складені обвинувального акту та прокурором при його затвердженні не дотримано вимог ст. 291 ККП України, зокрема п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, а відтак, наявні достатні підстави для повернення обвинувального акту прокурору для усунення вказаних недоліків.

Разом з тим, доводи захисниці ОСОБА_5 в частині відсутності у формулюванні обвинувачення конкретних дій, вчинених ОСОБА_2 , які б становили склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, та свідчили про його вчинення останнім, відсутність, на думку сторони захисту, повного викладу фактичних обставин щодо місця, часу, способу вчинення протиправного діяння, а також відсутності посилання на докази, здобуті у ході досудового розслідування та які підтверджують винуватість ОСОБА_2 , не можуть бути оцінені на даній стадії кримінального провадження. Одночасно суд роз`яснює, що відповідність викладеного в обвинувальному акті фактичним обставинам провадження підлягають перевірці та оцінці безпосередньо під час судового розгляду обвинувального акту по суті. Таким чином, наразі такі доводи є передчасними та не впливають на вирішення питання щодо повернення обвинувального акту прокурору.

Таким чином, судом встановлено допущення прокурором порушень вимог кримінального процесуального закону під час подання до суду обвинувального акту, який не відповідає положенням ст. 291 КПК України в частині зазначення відомостей про потерпілого. Відтак, клопотання захисниці ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору підлягає задоволенню.

Щодо заявлених обвинуваченим ОСОБА_2 клопотань про надання останньому для огляду предметів, виклик і допит свідків суд звертає увагу на таке.

Так, відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 42 КПК України обвинувачений у кримінальному провадженні наділений правом заявляти клопотання, зокрема і щодо надання для огляду предметів, виклик і допит свідків.

Згідно з положеннями ст. 22 ККП України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У той же час, в силу ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

У свою чергу, згідно з імперативними вимогами ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, то заявлені обвинуваченим ОСОБА_2 клопотання про надання останньому для огляду предметів, виклик і допит свідків не підлягають задоволенню з огляду відсутність у суду повноважень щодо розгляду таких клопотань.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 22, 26, 55, 58, 291, 314, 315, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002195 від 08.06.2023, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, - повернути прокурору.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 про надання останньому для огляду предметів, виклик і допит свідків - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена прокурором, обвинуваченим та його захисником до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголосити 06 грудня 2024 року о 15 год. 10 хв.

Суддя ОСОБА_1