ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1145/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0004317 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку 2011 року народження, працюючого електромеханіком у КП "Київський метрополітен", раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, та Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 2 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-1X, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, та Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX), Указом від 6 листопада 2023 року № 734/2023,затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-IX) та Указом від 05.02.2024 року №49/2024, затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року №3564-IX, Указом від 06 травня 2024 року №271/2024 затвердженим Законом України від 08 травня 2024 року №3684-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України від 3 березня 2022 року № 2105-IX, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, яка в подальшому неодноразово продовжувалася та останній раз продовжена 14 травня 2024 року на 90 діб згідно з Указом Президента від 08.05.2024 № 3585-IX.

Статтею 1 Закону України «Про Оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України, у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Частиною 9, 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

- допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;

- призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

- військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

- військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

- резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: - прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

- проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;

- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» покладає на громадян такі обов`язки:

- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період ( абзац другий частини першої статті 22);

- під час мобілізації з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) (частина третя статті 22).

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) (абзац перший частини п`ятої статті 22). Перелік зобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації визначений ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

17.05.2024 року, у невизначений точний час, громадянин України ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовозобов`язаною особою відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пройшов військово-лікарську комісію (далі - ВЛК) та згідно з довідкою №30/36/II ВЛК від 17.05.2024 визнаний придатним до військової служби. Підстав для відстрочки від призову, відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_3 не мав.

У подальшому, 17.05.2024 об 11 год. 45 хв. перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_3 , старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи вказаного РТЦК та СП ОСОБА_5 , на виконання вимог ст. 65 Конституції України, ч. 9 ст. 1, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», ОСОБА_3 доведено зміст повістки та повідомлено про необхідність з`явитися о 18 годині 00 хвилин 27.05.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 , для відправки до військової частини № НОМЕР_1 у зв`язку зі призовом на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно акту від 17 травня 2024 року, який складено та підписано працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , громадянин України - військовозобов`язаний ОСОБА_3 1986 року народження, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , відмовився від отримання повістки на відправку з обов`язковою явкою в указані вище дату та час.

Так, ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, без поважних причин, не маючи права на відстрочку, з метою ухилення від призову у зв`язку з оголошенням мобілізації на особливий період та призовом на військову службу по мобілізації на особливий період, свідомо не прибув 27.05.2024 о 18 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_3 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , для відправлення у військову команду № НОМЕР_1 .

Своїми умисними діями, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , всупереч положень ст. 65 Конституції України, Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» та ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ухилився від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України не визнав та суду показав, що для таких віруючих як він існує Конституція України, зокрема ст. 35, яка вказує, що військова служба повинна бути заміна на альтернативну. Керуючись цим, він надсилав запит до уповноваженого ВР з прав людини, який дав йому роз`яснення, що Конституція України та міжнародні договори мають вищу юридичну силу і перевагу над внутрішньодержавними законодавчими актами, а тому право особи на альтернативу службу та її звільнення від проходження військової служби є абсолютним і не може обмежуватись у зв`язку із неврегульованістю в цьому питанні українського законодавства на час дії воєнного стану. 17.05.2024 року, згідно з розпорядженням, яке надійшло у відділ кадрів служби з організації КП «Київський метрополітен», він з`явився у ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення даних та після реєстрації йому виписали направлення на ВЛК. Комісія проходила за адресою: АДРЕСА_4 . В цей час він з дружиною звернувся до канцелярії та ІНФОРМАЦІЯ_2 для подачі заяви на проходження альтернативної службу, на що йому було відмовлено та обгрунтовано тим, що він знятий з військового обліку як обмежено придатний. Приблизно о 17 год 15 хв, за результатами проходження ВЛК, із висновком лікаря його ознайомлено під розпис не було, а в подальшому, близько 18 год 30 хв, йому виписали повістку на відправку до військової частини. В період з 20.05.2024 року по 27.05.2024 року, він подав повторно заяву на заміну військової служби альтернативною, а також намагався отримати бронювання від метрополітену, на що йому було відмовлено так як у військовому квитку був відсутній штамп про взяття його на облік. 27.05.2024 року о 09 год 00 хв він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 просити заміну на альтернативну службу, а також, просив у ІНФОРМАЦІЯ_5 оформити йому військово-обліковий документ, щоб підприємство мало можливість подати документи на бронювання, на що йому знову було відмоилено. По повістці на відправлення на військову службу він не відбув у зв`язку зі своїми релігійними переконаннями. Станом на 17.05.2024 року членом релігійної громади він ще не був, однак готувався до прийняття водного хрещення, яке відбулося 22.06.2024 року. Згідно з релігійними переконаннями, він не може користуватися зброєю, давати присягу та ходити у військовій формі, оскільки він вірний лише Господу Богу та служить тільки йому. Також ОСОБА_3 зазначив, що розумів, що вчиняє кримінальне правопорушення та його наслідки однак свідомо на це пішов.

Свідок ОСОБА_5 , будучи допитанм у судовому засідання, суду показав, що працює у ІНФОРМАЦІЯ_5 начальником групи документального забезпечення. На момент подій працював старшим офіцером мобілізаційного відділення. 17.05.2024 року гр. ОСОБА_3 після проходження ВЛК був проведений представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 в кабінет, де приймаються рішення щодо подальшого проходження служби громадянами із врахуванням рішення ВЛК, права на відстрочку, броньовання, всі аспекти перевіряються. На підставі рішення ВЛК ОСОБА_3 був визнаний придатним для проходження військової служби, підстави для відстрочки - відсутні, заброньованим ОСОБА_3 не був, тому йому було оголошено про призов на військову службу та здійснено спробу вручити бойову повістку із оголошенням її змісту, за явкою він 27.05.2024 року о 18.00 год. повинен з"явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 для відправки до військової команди № НОМЕР_1 . Від цієї бойової повістки ОСОБА_3 відмовився, після чого була викликана слідча оперативна група (СОГ), яка засвідчила факт оголошення та вручення бойової повістки на відправку та той факт, що ОСОБА_3 вчиняє протиправні дії, відмовляючись від підписання бойової повістки. Після цього, СОГ було оформлено відповідні документи, а гр. ОСОБА_8 був відпущений. СОГ оформляла акт відмови від отримання бойової повістки, в якому розписалися свідки - працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також ОСОБА_3 не прибув у зазначений у бойовій повістці час для відправлення на військову службу.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що працює у ІНФОРМАЦІЯ_5 на посаді головного спеціаліста групи бронювання. Обвинуваченого ОСОБА_3 бачила в ІНФОРМАЦІЯ_5 у 2024 році, весною. Її запросили в кабінет бути свідком, так як ОСОБА_3 відмовився брати бойову повістку, яку йому вручав ОСОБА_5 . Права на відстрочку у нього не було. У протоколі, який склали внаслідок відмови гр. ОСОБА_3 від бойової повістки, вона розписалася, крім неї ще були присутні люди, однак прізвищ їх не пам`ятає. Після того, як ОСОБА_3 сказав, що відмовляється від отримання бойової повістки, вона пішла працювати.

Свідок ОСОБА_6 , будучи допитаним у судовому засіданні, суду показав, що працює у ІНФОРМАЦІЯ_5 на посаді провідного спеціаліста мобілізаційного відділу. Бойова повістка вручалсь ОСОБА_3 на відправку 27.05.2024 року в частину, однак від отримання він відмовився та не розписався за неї. Внаслідок цього була викликана СОГ, яка склала протокол, після чого ОСОБА_3 пішов додому.

Окрім показань обвинуваченого та свідків, вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Фактичними даними, відображеними у повідомленні про кримінальне правопорушення від 22.10.2024 року (т. 1 а.п. 23), з яких вбачається, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 полковником ОСОБА_9 до Дарницького УП ГУНП м. Києва було скеровано повідомлення за фактом порушення ОСОБА_3 ст. 336 КК України.

Крім того, начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 до Дарницького УП ГУНП м. Києва було скеровано листа (т. 1 а.п. 24-26), в якому начальник ІНФОРМАЦІЯ_6 полковник ОСОБА_10 просить здійснити перевірку та розпочати досудове розслідування відносно ОСОБА_3 , оскільки станом на 17.05.2024 року документів, підтверджуючих право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 надано не було.

Даними, відображеними у повістці на відправку (т. 1 а.п. 28) з яких вбачається, що ОСОБА_3 , 27.05.2024 року на 18 год. 00 хв. мав прибути за адресою: АДРЕСА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшої відправки для проходження військової служби у команду № НОМЕР_1 .

Комплексом даних, відображених у акті від 17.05.2024 року (т. 1 а.п. 29), з яких вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовився від отримання повістки на відправку з обов`язковою явкою до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 18 год 00 хв 27.05.2024 року.

Даними, відображеними у довідці військово-лікарської комісії № 30/66/ІІ від 17.05.2024 року (т. 1 а.п. 27), з яких вбачається, що 17.05.2024 року проведено медичний огляд ОСОБА_3 та встановлено, що останній до військової служби - придатний.

Фактичними даними, відображеними у листі начальника управління кадрової роботи КП "Київський метрополітен" ОСОБА_11 (т. 1 а.п. 35), з яких вбачається, що ОСОБА_3 працює в КП "Київський метрополітен" з 10.11.2009 року на посаді електромеханіка з ремонту та обслуговування пристроїв сигналізації та блокування дільниці СЦБ-1 дистанції сигналізації служби сигналізації. ОСОБА_3 не заброньований, у державні установи документи від КП "Київський метрополітен" щодо бронювання не направлялись.

Комплексом даних, відображеними у листі начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 полковника ОСОБА_12 вих.№ 1762 від 23.10.2024 року (т. 1 а.п. 38), з яких вбачається, що 17.05.2024 року згідно журналу відвідування, ОСОБА_3 о 09 год 50 хв до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув самостійно.

Згідно довідки Київського обласного Центру Об`єднаної Церкви Християнської Віри Євангельської від 14.08.2024 року (т. 1 а.п. 40) вбачається, що за своїм віровченням релігійна громада, до якої належить ОСОБА_3 , знаходиться у "Переліку релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю".

Відповідно до довідки Київського обласного Центру Об`єднаної Церкви Християнської Віри Євангельської від 14.08.2024 року (т. 1 а.п. 63) ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 року є членом церкви християн віри євангельської "Жива надія" в м. Києві на основі водного хрещення яке прийняв 22.06.2024 року.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 надані в судовому засіданні суд констатує, що останній всоєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнає, одна підтверджує факт вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ст.336 КК України та обізнаність із його наслідками.

Що ж до належності ОСОБА_3 до Київського обласного Центру Об`єднаної Церкви Християнської Віри Євангельської, та членство у церкві християн віри євангельської "Жива надія" в м. Києві на основі водного хрещення яке він прийняв 22.06.2024 року то вказані обставина не є підставою, які би звільняли його від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 13 червня 2024 року по справі № 601/2491/22.

Зокрема, у вказаному рішенні зазначено, що жодні релігійні переконання не можуть бути підставою для ухилення громадянина України, визнаного придатним до військової служби, від мобілізації з метою виконання свого конституційного обов`язку із захисту територіальної цілісності та суверенітету держави від військової агресії з боку іноземної країни.

Верховний Суд також додав, що призов на військову службу по мобілізації не означає автоматично, що він був зобов`язаний брати до рук зброю, адже з огляду на його релігійні переконання та конституційний обов`язок із захисту Вітчизни, під час несення служби він міг бути задіяний у ремонті техніки, будівництві укріплень, вивезенні поранених, перевезенні вантажів та виконанні інших функцій, не пов`язаних із використанням зброї.

Окрім цього, слід зазначити, що звертає на себе увагу той факт, що членом Київського обласного Центру Об`єднаної Церкви Християнської Віри Євангельської та є членом церкви християн віри євангельської "Жива надія" в м. Києві на основі водного хрещення ОСОБА_3 став лише 22.06.2024 року, тобто уже після вчинення останнім кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України.

Таким чином, слід зробити висновок, що метою дій ОСОБА_3 є не пошук шляхів і способів виконанна свого конституційного обов"язку із захисту Вітчизни із збереженням та дотриманням своїх релігійних переконань та поглядів, при умові що вони є щирими, а пошук шляхів уникнення призову на військову службу по мобілізації.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вчинив умисний злочин, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано, не визнав, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем роботи, працює, одружений, має на утриманні малолітню доньку 2011 року народження та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_3 слід призначити у виді позбавлення волі, однак у мінімальни межах санкції ст. 336 КК України, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Враховуючи цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, беручи до уваги те, що злочин, який вчинено ОСОБА_3 , є умисним, свою вину у його вчиненні останній не визнав навіть після дослідження у судовому засіданні чіткіх, безспірних та категорчних доказів на підтвердження його вини, не покаявся та не зробив відповідних висновків, підстав для застосування положень ст.ст. 69,75,76 КК України суд не вбачає.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 65,66,67 КК України, ст.ст. 342-380 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 у період із 23.00 год. до 05.00 год. наступної доби.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: