Справа № 204/2170/25
Провадження № 1-кс/204/488/25
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю адвоката ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2025 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, в якому просить скасувати арешт автомобіля Toyota Land Cruiser, номерний знак НОМЕР_1 , ключі від машини та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що СВ ВП № 4 здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000023 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 307 КК України. У подальшому постановою Генерального прокурора України у кримінальному провадженні № 0000023 органом досудового розслідування визначено ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області. Постановою прокурора від 27 листопада 2024 року матеріали щодо підозрюваного ОСОБА_6 виділено в окреме кримінальне провадження, якому присвоєно № 0000127. У рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000023, ухвалою слідчого судді Комунарівського районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2024 року у справі № 333/6818/24 за клопотанням слідчого було накладено арешт на автомобіль Toyota Land Cruiser, номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_3 , ключі від машини та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль Toyota Land Cruiser, номерний знак НОМЕР_4 , НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_5 . Ухвалюючи рішення про накладення арешту слідчим суддею не встановлено, що автомобіль з VIN - НОМЕР_3 має реєстраційний номер НОМЕР_4 , а не НОМЕР_1 , як зазначено в ухвалі від 13.08.2024 року. держаний номерний знак НОМЕР_1 не є реєстраційним номером його автомобіля та йому невідомо кому він належить. Арешт автомобіля був накладений ухвалою слідчого судді ще три місяці тому, проте жодної експертизи по автомобілю о цього часу не призначено та не проведено. З клопотання про продовження строку досудового розслідування від 31 жовтня 2024 року вбачається, що підставою для продовження строку досудового розслідування є необхідність проведення слідчих дій та експертиз в даному кримінальному провадженні, однак серед них відсутня необхідність проведення експертиз щодо арештованого автомобіля. 19 серпня 2024 рок ОСОБА_6 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 3 ст. 307 КК України. Отже, ОСОБА_5 не має процесуального статусу у даній справі, арештоване майно не підлягає конфіскації чи спеціальній конфіскації, проте власник не має можливості користуватися належним їй майном, який до теперішнього часу перебуває на штраф-майданчику у м. Запоріжжя, а тому на теперішній час порушується Конвенція про захист прав людини та протиправно обмежується право на вільне володіння та розпорядження своєю власністю. Вважає, що наразі відсутні підстави для продовження арешту на автомобіль власником якого є ОСОБА_5 . Окрім того, 5 лютого 2025 року старшим групи прокурорів Донченком винесено постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного ОСОБА_6 . Арешт майна, яке належить третій особі, не може бути способом процесуального впливу на підозрюваного зі сторони обвинувачення. Таким чином, відсутні дані, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння власника належним йому майном, у зв`язку з чим він звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав своє клопотання, просив задовольнити його з зазначених у клопотанні підстав.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти скасування арешту майна, просив відмовити та зазначив, що 5 лютого 2025 року він своєю постановою закрив кримінальне провадження № 0000127 від 27 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 . Арешт на майно було накладено ухвалою слідчого судді в рамках кримінального провадження № 0000023, в якому досудове розслідування досі триває. Наразі матеріали кримінального провадження перебувають у Дніпропетровській обласній прокуратурі на перевірці.

Вислухавши думку учасників справи, вивчивши клопотання, вважаю за необхідне у задоволенні клопотання про скасування арешту майна відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 4 Конвенції Ради Європи «Про відмивання, виявлення, вилучення і конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом, та про фінансування тероризму» (ратифіковану Законом України N 2698-VI від 17.11.2010) - «слідчі і тимчасові заходи» - Кожна Сторона зобов`язана вжити такі заходи, які можуть знадобитися для можливості її здатності швидко визначити, виявити, заблокувати або заарештувати майно, яке підлягає конфіскації для того, щоб, зокрема, сприяти здійсненню конфіскації надалі.

Статтею 5 даної Конвенції визначено, що держава Україна зобов`язана вжити заходів, які можуть знадобитися для того, щоб забезпечити застосування заходів щодо блокування, арешту та конфіскації також до:a) майна, в яке були перетворені або конвертовані доходи;b) майна, отриманого із законних джерел, якщо до нього було повністю або частково приєднані доходи, отримані злочинним шляхом; c) прибутку або інших вигод, отриманих від доходів, від майна, в яке були перетворені або конвертовані доходи, отримані злочинним шляхом, або від майна, до якого залучені доходи, отримані злочинним шляхом.

Згідно з ч. 2 ст. 167, ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт на майно може бути накладений зокрема у випадку, якщо речі, документи, гроші, тощо набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них або на які було спрямоване кримінальне правопорушення, речі, документи підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Комунарівського районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2024 року, справа № 333/6818/24, клопотання слідчого СВ ВП № 4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 про арешт майна в кримінальному провадженню № 0000023 від 4 квітня 2024 року, було задоволено та накладено арешт на майно вилучене під час проведення 7 серпня 2024 року обшуку, у тому числі й на автомобіль Toyota Land Cruiser, номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_3 та ключі від машини; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль Toyota Land Cruiser, номерний знак НОМЕР_4 , НОМЕР_3 .

З поданого клопотання вбачається, що адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з вимогами про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Комунарівського районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2024 року (№ 333/6818/24), оскільки кримінальне провадження щодо підозрюваного ОСОБА_6 постановою прокурора було закрито, а відтак підстав для подальшої дії такого обтяження більше немає.

До свого клопотання захисником долучено постанову Прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 від 5 лютого 2025 року, про закриття кримінального провадження № 0000127 від 27 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

При цьому, зі змісту вище наведеної постанови встановлено, що кримінальне провадження № 0000127 щодо підозрюваного ОСОБА_6 , було виділено на підставі постанови прокурора від 27 листопада 2024 року з кримінального провадження № 0000023 від 4 квітня 2024 року.

Тобто, арешт на майно було накладено ухвалою слідчого судді в рамках кримінального провадження № 0000023, досудове розслідування в якому наразі триває та провадження не закрито, а винесення прокурором постанови про закриття виділеного кримінального провадження № 0000127, не свідчить про те, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

При цьому, належних доказів, що арешт було накладено необґрунтовано, чи доказів спричинення негативних наслідків від застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, заявником суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що обґрунтованих підстав для скасування арешту майна не було встановлено, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 107, 170, 174 КПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1