Єдиний унікальний номер 722/68/25
Номер провадження 1-кп/722/71/25
УХВАЛА

про призначення судового розгляду

15 січня 2025 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

та обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сокиряни кримінальне провадження, внесене 17.09.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000298, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.01.2025 року до Сокирянського районного суду Чернівецької області з Дністровської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт у вищезазначеному кримінальному провадженні, який 13.01.2025 року затверджений прокурором Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, посилаючись на те, що кримінальне провадження підсудне Сокирянському районному суду Чернівецької області, а обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, вважає за можливе призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні, в яке викликати обвинуваченого, його захисника, а також свідків згідно списку зазначеному у реєстрі до обвинувального акту. Окрім того, прокурором заявлено письмове клопотання про продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні не заперечував щодо призначення судового розгляду по даному кримінальному провадженні, клопотав перед судом про виклик свідка ОСОБА_6 (батька обвинуваченого). Щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою заперечив, мотивуючи тим, що прокурор у клопотанні посилається тільки на тяжкість покарання, а посилання прокурора на практику ЄСПЛ не вірне та можливе тільки при захисті прав особи. Просив суд зменшити розмір застави до 80 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Судом встановлено, що згідно ухвали слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 18.09.2024 року ОСОБА_5 під час проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 діб до 15.11.2024 року, з правом внесення застави у розмірі 280 (двісті вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 847840 (вісімсот сорок сім тисяч вісімсот сорок) грн. В подальшому строк запобіжного заходу продовжувався ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 13.11.2024 року до 18.12.2024 року та ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 16.12.2024 року до 17.01.2025 року.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч.1 та п.5 ч.2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Частинами 1 та 2 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та вивчивши додані до клопотання матеріали, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого прокурором клопотання про продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені раніше ризики, передбачені ст.177 КПК України, на даний час не перестали існувати та не зменшилися, а тому є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Так, щодо ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, в спростування доводів адвоката, слід зазначити наступне.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В п.36 Рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Кримінальне правопорушення за ч.3 ст.332 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Відтак, міра покарання, яка може бути призначена обвинуваченому у випадку визнання його винуватим, хоча і не може бути визначальним фактором, але враховується при оцінці такого ризику.

Щодо ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки підозрюваному відомі інші особи, які займались організацією незаконного перетину ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , державного кордону, а тому суд приходить до переконання, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 зможе здійснити на них вплив, з метою схиляння до надання неправдивих показань щодо його участі та ролі у вчиненні кримінального правопорушення для уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, підозрюваний може впливати безпосередньо на ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які наразі надали вичерпні покази органу досудового розслідування, які підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину.

Викладені вище обставини у їх сукупності були достатніми для висновку, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть на даний час забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і запобігти встановленим ризикам.

Окрім того, суд звертає увагу, що згідно даних ЄДРСР ухвала Сокирянського районного суду Чернівецької області від 18.09.2024 року про обрання слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , оскаржувалась в апеляційному порядку та залишена без змін ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 26.09.2024 року.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч. 5 ст.182 КПК України розмір застави, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , значний суспільний резонанс вказаної категорії кримінальних правопорушень, їх соціальну значимість, адже організація та вчинення таких злочинів істотно підривають суверенітет та обороноздатність нашої Держави, а також наявності зазначених вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає, що застава у межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, не здатна забезпечити виконання підозрюваним передбачених законом обов`язків під час судового розгляду у кримінальному провадженні, однак, беручи до уваги особу обвинуваченого, а саме те, що останній раніше не судимий, має місце постійного проживання, вважає за можливе зменшити раніше визначений розмір застави та визначити заставу у межах 130 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно складає 393 640 (триста дев`яносто три тисячі шістсот сорок) грн. та забезпечить виконання обвинуваченим у випадку внесення застави, передбачених законом обов`язків під час судового розгляду у кримінальному провадженні.

Судом встановлено, що кримінальне провадження підсудне Сокирянському районному суду Чернівецької області, підстав для його закриття згідно з п.п.5-8 ч.1 та ч.2 ст.284 КПК України на даний час немає; обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст.291 КПК України, клопотання про затвердження угоди відповідно до ст.ст. 468-475 КПК України не заявлялось. Підстав для прийняття рішень, передбачених п.1- 4 ч.3 ст. 314 КПК України, не вбачається.

З огляду на викладене, а також враховуючи думку учасників підготовчого судового засідання, суд вважає за можливе призначити по вказаному вище кримінальному провадженні судовий розгляд, який провести у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

За таких обставин суд вважає, що у даному кримінальному провадженні слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта відповідно до вимог п.5 ч.3 ст.314 КПК України з вирішенням питань щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжного заходу, складу осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Крім цього, під час проведення підготовчого судового засідання адвокат власника автомобіля ОСОБА_10 заявив клопотання про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 18.09.2024 року, на автомобіль марки «VOLKSWAGEN» модель «СС» державний номерний знак НОМЕР_1 , 2012 року випуску, білого кольору, номер кузову НОМЕР_2

Клопотання обгрунтовував тим, що на даний час відпала потреба у накладенні арешту, оскільки з даним майном під час проведення досудового розслідування було проведено всі необхідні слідчі дії, а подальше продовження арешту порушуватиме його права на користування та володіння даним майном.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, недоторканість житла чи іншого володіння особи, права власності.

Частиною 1 ст.170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частинами 2,3 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону.

З огляду на те, що на даній стадії кримінального провадження із вищевказаним арештованим майном проведено всі необхідні слідчі (процесуальні) дії, суд приходить до висновку, що на даний час відсутні достатні та співмірні із завданнями кримінального провадження підстави для збереження накладеного ухвалою слідчого судді арешту майна в обсязі, визначеному вказаною ухвалою слідчого судді.

При цьому, суд вважає, що подальше обмеження власника майна у праві користування майном може призвести до істотного порушення його права на мирне володіння майно в розумінні ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню шляхом скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 18.09.2024 року в частині заборони користування автомобілем марки «VOLKSWAGEN» модель «СС» державний номерний знак НОМЕР_1 , 2012 року випуску, білого кольору, номер кузову НОМЕР_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 194, 199, 314-317, 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обраного щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обраний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» до 14.03.2025 року.

Зменшити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений ухвалою слідчого судді від 18.09.2024 року розмір застави.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави 130 (сто тридцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 393640 (триста дев`яносто три тисячі шістсот сорок) грн.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою, в робочі дні з 09 години до 18 години;

2) не відлучатися за межі із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця фактичного проживання;

4) утримуватися від спілкування із свідками.

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, щодо права на виїзд з України і в`їзд в України.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Клопотання ОСОБА_10 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт майна на автомобіль марки «VOLKSWAGEN» модель «СС» державний номерний знак НОМЕР_1 , 2012 року випуску, білого кольору, номер кузову НОМЕР_2 у частині заборони користування, що накладений ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 18.09.2024 (справа № 722/1976/24).

Клопотання захисника про виклик свідка ОСОБА_6 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000298 від 17.09.2024 року, щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні Сокирянського районного суду Чернівецької області суддею одноособово на 11 год. 30 хв. 29 січня 2025 року.

В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, його захисника, свідків, зазначених в реєстрі до обвинувального акту та свідка ОСОБА_6 .

Ухвала суду в частині продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції. На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 7-ми днів з дня її оголошення.

Ухвала суду в частинах скасування арешту майна та призначення до судового розгляду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1