Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/5763/24
У Х В А Л А

26.08.2024 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 погодженого прокурором у кримінальному провадженні прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000368 від 23.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач сектору дізнання відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 здійснюючи досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000368 від 23.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, за погодженням з прокурором звернулася в суд із клопотанням, про арешт майна в даному кримінальному провадженні.

Клопотання, яке надійшло до суду мотивоване тим, що 22 серпня 2024 року до ч/ч ВП№ 1 Берегівського РВП в Закарпатській області, надійшло повідомлення від працівників прикордонної служби КПП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що за адресою АДРЕСА_1 , під час проходження прикордонного контролю на виїзд з України, о 10год.00хв., прибув громадянин України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , який надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки DAF моделі XF 105.460, серії НОМЕР_1 від 10.11.2016 року. В ході огляду автомобіля працівниками прикордонної служби, було встановлено, що на транспортному засобі марки «DAF» моделі «XF 105.460», р.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, а саме тягачі, знищений номер кузова. Виїздом СОГ в ході огляду місця події було вилучено транспортний засіб марки «DAF» моделі «XF 105.460», р.н.з. НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від 10.11.2016 року.

22 серпня 2024 року в період часу з 15 години 30 хвилин по 15 годину 50 хвилин, старшим дізнавачем СД відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 в присутності двох понятих, було проведено огляд місця події, під час якого було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «DAF» моделі «XF 105.460», р.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, який поміщено на майданчик тимчасового утримання ТЗ ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, за адресою: м. Виноградів, вул. Миру, 57 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від 10.11.2016 року, видане територіальним сервісним центром 1844 в АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_7 м. Новоград-Волинський, Житомирської області.

23.08.2024 року відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000368, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України.

Разом з цим, згідно постанови про визнання речовим доказом від 23.08.2024 року винесеної дізнавачем СД відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 вилучене під час огляду місця події майно та документи, зокрема транспортний засіб марки «DAF» моделі «XF 105.460», р.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від 10.11.2016 року, видане територіальним сервісним центром 1844 в АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_7 м. Новоград-Волинський, Житомирської області, визнано речовими доказами.

Вказує, що автомобіль є знаряддям вчинення вказаного кримінального правопорушення та необхідно для подальшого проведення судово-криміналістичної експертизи.

Метою накладення арешту вказує на проведення судово-криміналістичної експертизи.

Підставою для накладення арешту вказує на те, що вилучені речі, документи, та майно - відповідно до ст.98 КПК України визнані речовими доказами згідно постанови дізнавача СД відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, а тому виникла необхідність у кримінальному провадженні вжити заходи щодо збереження речових доказів у вигляді арешту вказаного майна.

Таким чином, з метою збереження речових доказів, призначення по ним відповідних судових експертиз, та з метою забезпечення спеціальної конфіскації необхідно накласти арешт на вказані речові докази.

Не накладення арешту на майно, а саме заборони користування, розпоряджання майном може призвести до того, що власники майна, відчужить їх іншим особам, що призведе до неможливості їх дослідження у кримінальному провадженні.

У зв`язку з чим дізнавач звернулася до слідчого судді із даним клопотанням.

Дізнавач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася.

Перевіривши матеріали клопотання та матеріали досудового розслідування, слідчий суддя приходить до наступного.

З матеріалів клопотання вбачається, що дізнавач здійснює досудове розслідування, кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000368 від 23.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, та звернулася в суд із клопотанням, погодженим прокурором, про арешт майна в даному кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно положень ч. 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

У відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

З матеріалів клопотання, вбачається, що у органу досудового розслідування виникла підозра в тому, що на транспортному засобі марки «DAF» моделі «XF 105.460», р.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, а саме тягачі, знищений номер кузова..

Згідно постанови про визнання речовим доказом від 23.08.2024 року винесеної дізнавачем СД відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 вилучене під час огляду місця події майно та документи, зокрема транспортний засіб марки «DAF» моделі «XF 105.460», р.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від 10.11.2016 року, видане територіальним сервісним центром 1844 в АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_7 м. Новоград-Волинський, Житомирської області, визнано речовими доказами.

Згідно ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Накладення арешту на майно необхідно в зв`язку з призначенням судових експертиз та збереження речових доказів, оскільки не накладення арешту на майно унеможливить проведення експертом відповідної експертизи та може призвести до знищення чи перетворення майна, у разі його повернення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Із вимог ч.3 ст. 170 КПК України вбачається, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, та згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Так, згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя вважає, що дізнавачем доведено, що метою накладення арешту на автомобіль є збереження речових доказів, з метою унеможливити розпоряджатися вищевказаним майном, щоб запобігти зникненню, втраті або пошкодженню відповідного майна. Підставою для накладення арешту є на те, що вилучені речі відповідно до ст.98 КПК України визнані речовими доказами згідно постанови слідчого, а тому виникла необхідність у кримінальному провадженні вжити заходи щодо збереження речових доказів у вигляді арешту вказаного майна.

Як свідчать матеріали даного провадження, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За наведених обставин слідчий суддя приходить до переконання, що матеріали клопотання переконливо свідчать про те, що майно, яке зазначене в клопотанні слідчого про накладення арешту, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, та в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

Таким чином, у клопотанні дізнавача зазначені достатні на даній стадії кримінального провадження підстави вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України, на підставі чого є правомірним накладення такого виду обтяження як арешт.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчий суддя вважає, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця та власника майна, як обмеження права власності.

Разом з тим на даному етапі досудового розслідування таке обмеження як заборона відчуження та розпорядження вказаним автомобілем з метою запобігання його пошкодженню, знищенню, перетворенню, відчуженню та застосування такого найменш обтяжливого способу арешту транспортного засобу буде необхідним та достатнім для збереження речового доказу і таке втручання в права та інтереси власника є виправданим, а заборона користування ним, із вилученням у володільця та залишенням у розпорядженні органу досудового розслідування, є надмірним і невиправданим обтяженням.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження суд не вбачає.

Приймаючи таке рішення, слідчим суддею враховано, що в даному клопотанні відсутні докази, які беззаперечно свідчать, що транспортний засіб марки «DAF» моделі «XF 105.460», р.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від 10.11.2016 року, видане територіальним сервісним центром 1844 в АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_7 м. Новоград-Волинський, Житомирської області, є засобом чи знаряддям вчинення злочину.

За таких обставин клопотання про накладення арешту на майно підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 369-376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити частково.

Накласти арешт із забороною на відчуження на речові докази, які 22 серпня 2024 року в період часу з 15 години 30 хвилин по 15 години 50 хвилин було вилучено в ході огляду місця події старшим дізнавачем СД ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , а саме: транспортний засіб марки «DAF» моделі «XF 105.460», р.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, який поміщено на майданчик тимчасового утримання ТЗ ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, за адресою: м. Виноградів, вул. Миру, 57 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від 10.11.2016 року, видане територіальним сервісним центром 1844 в АДРЕСА_3 , на ім`я ОСОБА_7 м. Новоград-Волинський, Житомирської області.

транспортний засіб марки «DAF» моделі «XF 105.460», р.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, який поміщено на майданчик тимчасового утримання ТЗ ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, за адресою: м. Виноградів, вул. Миру, 57 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від 10.11.2016 року, видане територіальним сервісним центром 1844 в АДРЕСА_3 , на ім`я ОСОБА_7 м. Новоград-Волинський, Житомирської області передати законному володільцю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 на відповідальне зберігання із позбавленням права на відчуження майна, до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.

Попередити ОСОБА_5 про необхідність збереження арештованого майна та роз`яснити, що в разі вчинення незаконних дій щодо автомобіля, він може нести кримінальну відповідальність за ст.388 КК України.

Ухвала виконується слідчим негайно.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на дізнавача ОСОБА_3 .

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Копію ухвали невідкладно надати дізнавачу та володільцю арештованого майна.

На ухвалу слідчого судді відповідно до п.2 ч.1, п.3 ч.2 ст.395 КПК України може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, в порядку передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1