У Х В А Л А

про тримання під вартою

07 жовтня 2024 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фурси, Білоцерківський район, громадянин України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

(1) вироком Сквирського районного суду Київської області від 23 вересня 1998 року, за ч. 3 ст. 140 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік;

(2) вироком Білоцерківського районного суду Київської області від 22 червня 1999 року, за ч. 2, 3 ст. 140, ст. 42 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців;

(3) вироком Білоцерківського районного суду Київської області від 20 серпня 2003 року, за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70, 71 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців;

(4) вироком Білоцерківського районного суду Київської області від 04 червня 2008 року, за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309 КК України, до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

(5) вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14 квітня 2009 року, за ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

(6) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2015 року, за ч. 2 ст. 309 КК України, до позбавлення волі на 3 (три) роки, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки;

(7) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2017 року, за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці;

(8) вироком Сквирського районного суду Київської області від 05 лютого 2021 року, за ст. 395 КК України, до арешту строком на 1 (один) місяць;

(9) вироком Сквирського районного суду Київської області від 07 березня 2023 року, за ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки;

(10) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2023 року, за ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки;

у кримінальному провадженні № 0002881, яке внесене до ЄРДР 01 вересня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно з клопотанням, слідчий ОСОБА_6 просив:

- обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів;

- визначити ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 90 840 грн.;

- покласти на нього такі обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до органу досудового розслідування, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Вказані вимоги обґрунтовані тим, ОСОБА_4 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ґрунтується на зібраних органом досудового розслідування доказах.

ОСОБА_4 є особою, до якої п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України дозволяє застосовувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий ОСОБА_6 вважає, що усвідомлення ОСОБА_4 тяжкості покарання, свідчить про ризик вчинення спроб переховування від органу досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення таких несприятливих наслідків.

Факторів, які можуть стримати ОСОБА_4 від вчинення таких дій немає, в нього відсутні стійкі соціальні зв`язки.

Своєю чергою, існує ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення. Він неодноразово засуджувався, у тому числі і до реальної міри покарання. Будучи особою звільненою від відбування покарання вчинив п`ять нових кримінальних правопорушень. Це свідчить, що ОСОБА_4 на шлях виправлення не стає, ігнорує встановлені законом норми поведінки в суспільстві. Стримуючих факторів щодо вчинення ОСОБА_4 протиправної поведінки зараз немає.

Слідчий вважає, що запобігти вище вказаним ризикам можна лише взявши ОСОБА_4 під варту, оскільки м`якші запобіжні заходи це завдання не виконають.

У ході розгляду, прокурор ОСОБА_3 підтримала подане клопотання, за підстав та обставин, які наведені у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив відпустити його під домашній арешт, мотивуючи це необхідністю проходити амбулаторне лікування.

Захисник ОСОБА_5 підтримав свого підзахисного.

За результатами розгляду клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про необхідність обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як з`ясовано слідчим суддею, повідомлення про підозру вручене ОСОБА_4 під розписку 12 вересня 2024 року.

Отже, ОСОБА_4 набув процесуального статусу підозрюваного.

Отож, надалі слідчий суддя з`ясовує, чи вручена ОСОБА_4 підозра є обґрунтованою.

Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, за заявою № 42310/04).

Згідно з повідомленням про підозру, ОСОБА_4 підозрюють в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, відповідальність за що, передбачена ч. 4 ст. 185 КК України, вчиненому за таких фактичних обставин.

08 червня 2024 року близько 11.00 години, ОСОБА_4 , проходив неподалік будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_7 .

У цей час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з вказаного будинку.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перелізши через паркан, незаконно проник на огороджену територію вказаного домоволодіння.

В подальшому, ОСОБА_4 розбив скло вікна будинку та проник в середину, де з однієї кімнат буднику здійснив крадіжку велосипеду марки «Ardis» моделі Fold 20, вартістю 2375 гривень 00 копійок та бувші у користуванні мідні кабелі, загальною вагою 5,7 кг, вартістю за 1 кг 258 гривень 25 копійок, загальною вартістю 1472 гривні 03 копійки, які належать потерпілому ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди, на загальну суму 3847 гривень 03 копійки.

До того ж, 09 червня 2024 року, близько 11.00 години, ОСОБА_4 , проходив неподалік будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_7 .

У цей час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна вказаного будинку.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 перебуваючи вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, через отвір у паркані, який залишив під час попереднього проникнення до огородженої території вказаного домоволодіння, незаконно проник на територію домоволодіння.

У подальшому, ОСОБА_4 через незачинені двері будинку проник до його приміщення, звідки викрав велосипед «Аіст» Smart 20 1.0 зі складною жіночою рамою блакитного кольору, вартістю 3162 гривень 50 копійок та бензопилу марки «Stihl» моделі MS 170, вартістю 3024 гривень 70 копійок, які належать потерпілому ОСОБА_7

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди, на загальну суму 6187 гривень 20 копійок.

До того ж, 10 червня 2024 року, близько 11.00 години, ОСОБА_4 , проходив неподалік будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_7 .

У цей час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з вказаного будинку.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 перебуваючи вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, через отвір у паркані, який залишив під час попереднього проникнення до огородженої території вказаного домоволодіння, незаконно проник на територію домоволодіння.

У подальшому, ОСОБА_4 через незачинені двері будинку проник до його приміщення, звідки викрав велосипед марки «Аіст» Smart 20 1.0 зі складною жіночою рамою червоного кольору, вартістю 3162 гривень 50 копійок та мотокосу фірми Home 4 уоu марки «HD 0617» вартістю 2306 гривень 50 копійок, які належать потерпілому ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди, на загальну суму 5469 гривень 00 копійок.

З огляду на надані докази, слідчий суддя дійшла до переконання, що наведені в них обставин свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри.

Вказаний висновок підтверджується:

- копією заяви ОСОБА_7 , про вчинене стосовно нього кримінальне правопорушення , поданої 31 серпня 2024 року;

- копією протоколу допиту ОСОБА_7 від 01 вересня 2024 року, де він навів перелік викраденого в нього майна;

- копією протоколу отримання предметів від 02 вересня 2024 року, згідно з яким ОСОБА_4 добровільно видав велосипед марки «Аіст», зі складною жіночою рамою червоного кольору;

- копією протоколу огляду предмету від 04 вересня 2024 року, а саме велосипеду марки «Аіст», зі складною жіночою рамою червоного кольору;

- копією протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 09 вересня 2024 року, який в ході допиту повідомив, що ОСОБА_4 задавав мідні проводи, загальною масою 5,7 кілограми;

- копією протоколу впізнання особи за фотознімками від 09 вересня 2024 року, згідно з яким ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка здавала мідні проводи;

- копією висновку судової товарознавчої експертизи № 3196 від 10 вересня 2024 року;

- копією протоколу допиту підозрюваного від 13 вересня 2024 року;

- копією протоколу проведення слідчого експерименту з підозрюваним від 13 вересня 2024 року;

Висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявність в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину.

На цій стадії слідчий суддя не має права наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_4 конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, органом досудового розслідування доведено обставину, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

У зв`язку з цим, слідчий суддя здійснює перевірку на предмет наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд зазначає, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій.

КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя зазначає, що сторона обвинувачення вказувала на наявність двох з вищезазначених ризиків, а саме, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Макаров проти Росії», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

Як встановлено слідчим суддею, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно із санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Вказане покарання, на думку слідчого судді є суттєвим мотивом для ОСОБА_4 , щоб переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Слідчим суддею установлено, що ОСОБА_4 не має місця працевлаштування, навчання, постійного місця проживання, сім`ї, дітей чи інших утриманців.

Отже, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, які здатні попередити можливість ОСОБА_4 переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

За таких обставин, слідчий суддя дійшла до переконання, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Своєю чергою, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, з корисливих мотивів. Як установлено слідчим суддею, в ОСОБА_4 відсутні джерела доходів, а його репутація свідчить, що він схильний до вчинення кримінальних правопорушень, адже має десять судимостей, чотири обвинувачення які розглядає суд і зараз йому вручена ще одна підозра.

Отже, з огляду на ці обставини, існує ймовірність, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отож, органом досудового розслідування доведено обставину, яка передбачена п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Слідчому судді доведено, що з огляду на ступінь ймовірності доведених ризиків, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 , вік та стан здоров`я, міцність його соціальних зв`язків, зважаючи на відсутність поручителів, іншими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою досягти мети визначеної ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Отже, слідчий суддя вважає за необхідне встановити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , в межах строк досудового розслідування, тривалістю 37 (тридцять сім) днів, тобто до 12 листопада 2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, у випадку ОСОБА_4 , йому має бути визначений розмір застави, як альтернативний запобіжний захід і перелік обов`язків, які передбачені ст. 194 КПК України та які будуть застосовані до нього в разі внесення застави.

Слідчий суддя зазначає, що оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави має бути визначений у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави визначається виходячи з обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного інших даних про його особу та установлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. До того ж, він має достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчий суддя враховує усі вище наведені обставини та зважаючи на них, вважає, що ОСОБА_4 має бути визначена застава, передбачена п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 30 (тридцять) прожиткових мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 9 листопада 2023 року № 3460-IX, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня становить 3028 гривень.

Отже, розмір застави становить 90 840 грн.

Далі, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя має визначити перелік обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які необхідно покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави.

Згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Отже, слідча суддя вважає, що з огляду на дані про особу ОСОБА_4 . установлені ризики, слідчим та прокурором доведена необхідність покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтись до органу досудового розслідування за першою вимогою; не відлучатися із місця проживання та реєстрації без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

За таких обставин, слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 175, 177, 178, 183, 194, 205, 309-310 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 37 (тридцять сім) днів, тобто до 12 листопада 2024 року (включно).

Взяти ОСОБА_4 під варту в залі суду.

Визначити ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 90 840 грн.

Застава може бути внесена обвинуваченим, так і іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право внести заставу в будь-який момент протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави, звільнити ОСОБА_4 з-під варти та покласти на нього такі обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до органу досудового розслідування, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Строк дії обов`язків, у разі внесення застави 2 (два) місяці, з дня внесення застави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом 5 (п`яти) днів, з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Ухвала виконується негайно, після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 10 жовтня 2024 року о 09:45 год.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_9