137/1611/24

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2024 с-ще Літин

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника установи ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Літин в режимі відеоконференції клопотання начальника Державної установи «Літинська виправна колонія (№123)» ОСОБА_6 відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця Вінницької області, громадянина України, засудженого 01.05.2023 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ст.71, ст. 72 КК України до 4 (чотири) роки 3 (три) місяці позбавлення волі,

про застосування до нього положень ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із набранням чинності Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024,

ВСТАНОВИВ:

08.11.2024 начальник Державної установи «Літинська виправна колонія (№123)» ОСОБА_7 звернувся до суду із вказаним клопотанням мотивуючи його тим, що ОСОБА_4 відбуває покарання у виді позбавлення волі за вищевказаним вироком суду.

Водночас, Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення та скасовано кримінальну відповідальність за правопорушення, передбачені ст. 185, ст. 190, ст. 191 КК України, якщо на момент вчинення таких діянь вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі вказаного, зважаючи на те, що, згідно вироків від 15.04.2019 та 01.05.2023 ОСОБА_4 спричинив майнову шкоду, відтак начальник установи, посилаючись на положення ст. 58 Конституції України, ст. 5 КК України, п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, просить вирішити питання про приведення судового рішення стосовно ОСОБА_4 у відповідність до закону та застосувати положення ч. 2 ст. 74 КК України.

У судовому засіданні представник установи ОСОБА_5 подання підтримала та просила його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні в режимі відеоконференції подання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечив проти задоволення подання. Заслухавши пояснення учасників процесуальної дії, дослідивши матеріали подання, суд вважає, що подання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, 15.04.2019 Вінницьким міським судом Вінницької області ОСОБА_4 засуджено ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі(а.с. 10-12). За змістом вироку він 29.11.2018 вчинив правопорушення внаслідок якого вартість викраденого майна становила 576,37 грн.

01.05.2023 Вінницьким міським судом Вінницької області ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ст.71, ст. 72 КК України до 4 (чотири) роки 3 (три) місяці позбавлення волі, (а.с.3-9). За змістом вироку він 25.10.2021 вчинив перший епізод правопорушення внаслідок якого вартість викраденого майна становила 5278,84 грн., 25.10.2021 вчинив другий епізод правопорушення внаслідок якого вартість викраденого майна вже становила 10 764,36 грн., а 09.11.2021 він вчинив третій епізод правопорушення внаслідок якого вартість викраденого майна становила 3 325,48 грн.

При розгляді подання, суд зважає на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Як убачається з положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Так, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, зокрема вказано «Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

З урахування вказаних змін, встановлених у 2018 та 2021 роках прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а також положень підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV, пункту 5 розділу ХХ Податкового кодексу України, кримінальна відповідальність за викрадення майна настає лише у тому разі, коли вартість майна:

-станом на 01.01.2018 перевищує 1762,00 грн.;

- станом на 01.01.2021 перевищує 2270,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Разом з цим, приписи ст. 58 Конституції України передбачають, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, що положення Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, з урахуванням вищевказаних норм, мають зворотну силу в часі та підлягають застосуванню у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 ..

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, зокрема викрадення ОСОБА_4 майна вартістю, що у 2018 році не перевищувала 1762,00 гривні, його дії, після внесення змін Законом України № 3886-IX від 18.07.2024, тягнуть за собою адміністративну відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому суд вважає, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2019, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Щодо вироку Вінницького міського суду від 01.05.2023, то суд не вбачає підстав підстав для звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання з огляду на те, що ним скоєно у 2021 році 3 епізоди кримінальних правопорушень, якими завдано шкоди на 5 278,84 грн. 10 764,36 грн. та 3 325,48 грн., що станом на 01.01.2021 перевищує 2 270,00 грн.

Керуючись ст. 58 Конституції України, ст.ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 372, 395, 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Подання задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2019 в частині призначення покарання за ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим 01.05.2023 Вінницьким міським судом Вінницької області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1