Номер провадження: 11-кп/819/402/24 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2024 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0000050 від 10.01.2024 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23.07.2024, якою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мала Виска Маловисківського району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, військовослужбовця за призовом, раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.396, ч.2 ст.289 КК України,

продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 21.09.2024 включно.

в с т а н о в и в:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області на розгляді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000050 від 10.01.2024, щодо ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.396, ч.2 ст.289 КК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.07.2024 задоволено клопотання прокурора та продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 до 21.09.2024 включно.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Апеляційна скарга мотивована доводами про необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що ухвала суду про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 містить посилання на ті ж самі обставини, які слугували для обрання запобіжного заходу на початку досудового слідства, тобто без належного доведення підстав продовження відносно нього виняткового запобіжного заходу та без урахування зменшення ризиків за спливом часу.

Так, вважає, що ризик переховування є мінімальним, оскільки ОСОБА_8 раніше не судимий, тривалий час знаходиться під вартою, має постійне місце реєстрації, є військовослужбовцем, його матеріальне становище не дозволяє переховуватися від правосуддя.

Крім того, поведінка ОСОБА_8 свідчить, що він не намагався змінити місце злочину, знищити докази. На теперішній час досудове слідство закінчено, обвинувальний акт направлено до суду.

Також ОСОБА_8 немає потреби незаконно впливати на потерпілих, свідків та експертів, так як, під час досудового розслідування було допитано зазначених осіб та зроблені висновки експертами.

Поведінка ОСОБА_8 під час досудового слідства свідчить про те, що він сприяв розкриттю злочину, виконував свої обов`язки.

Крім того, прокурор не обґрунтував як стан алкогольного сп`яніння впливає на скоєння ним нового злочину в майбутньому та чому ОСОБА_8 є небезпечним для суспільства.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про час розгляду справи шляхом надіслання повідомлень.

Клопотання про обов`язкову участь обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційному розгляді від нього до апеляційного суду не надходило, а тому його участь не є обов`язковою.

Крім того, від захисника ОСОБА_7 надійшла заява про здійснення апеляційного розгляду без його участі та обвинуваченого ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді - доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Положеннями ч.1 ст.331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Указані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились та не припинили існувати.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст.177 КПК України є доведеним наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку доведеності його вини може переховуватися від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, здійснювати вплив на свідків та інших підозрюваних в цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, з урахуванням того, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за попередньою змовою групи осіб,а також тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, відомостей, що характеризують особу ОСОБА_8 , який є військовослужбовцем та має доступ до зброї, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд визнав за можливе задовольнити клопотання прокурора та продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .

Тому, колегія суддів вважає, що дані ризики виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, які це заперечують, є неприйнятними.

Саме продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Тому підстав для обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу судом першої інстанції не встановлено. Не знаходить таких підстав і колегія суддів.

З огляду на вищевикладене, твердження захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є непереконливими.

Доводи захисника про незаконність ухвали не ґрунтуються на матеріалах провадження та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23.07.2024 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 до 21.09.2024 включно - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4