Провадження № 1кп/201/998/2024
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2024 року м. Дніпро
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, має вищу освіту, неодружений, на утриманні дітей не маючий, військовослужбовецйь військової служби за контрактом, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , увільнений з посади оператора 4 відділення безпілотних авіаційних комплексів взводу розвідки та коригування роти ударних безпілотних авіаційних комплексів та перебуває у розпорядженні командира військової частини (відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 26.05.2024 року) у військовому званні «солдат», проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -
ОСОБА_2 , обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, який знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 №153 від 26.05.2024, у військовому званні «солдат», відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, 27.08.2024 приблизно о 17:35, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у приміщенні адміністративної будівлі ЗАТ «Готель Дніпропетровськ», розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з раптово виниклим умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під вигаданим приводом здійснення телефонного дзвінка, ввівши неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав від останнього мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Max» Space Black (model A2893), 128 Gb, вартістю 39 726,93 грн., який йому надала у постійне користування мати ОСОБА_4 .
Заволодівши мобільним телефоном, солдат ОСОБА_2 не маючи наміру повертати його законному власнику, поклав до внутрішнього карману своєї куртки з метою подальшого ним користування у особистих цілях, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 39 726,93 грн., тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Умисні дії ОСОБА_2 , які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого, ч. 1 ст. 190 КК України.
Вищезазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками кримінального провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акту за їх відсутності, при цьому:
- обвинувачений ОСОБА_2 надав письмову заяву, складену в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні;
-потерпіла ОСОБА_4 надала письмову заяву щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
А тому суд вважає за доцільне розглянути клопотання прокурора про розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні обвинувального акту та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження на підставі обвинувального акта та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин, відповідно до положень ч. 2 ст. 382 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин, зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
За таких обставин, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_2 у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.
При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який є кримінальним проступком, та особи обвинуваченого, який є несудимим, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому щире розкаяння на підставі ст. 66 КК України суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання.
Обтяжуючих обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Згідно з ч.1 і ч.2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину (проступку), і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів (проступків) як засудженими, так і іншими особами.
За приписом ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин (проступок), має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів (проступків).
З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства, та за наявності обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутності обставин, що його обтяжують, з урахуванням особи обвинуваченого, ОСОБА_2 слід призначити покарання у виді штрафу на рівні мінімальної межі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінального проступку, його конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_2 , його відношенням до скоєного, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого і відсутності таких, що його обтяжують, сукупність яких з вищенаведеними даними, які враховувались при призначенні покарання, свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому іншого покарання, передбаченого санкцією інкримінованої йому статті, а також пов`язаного з реальним його відбуттям.
На переконання суду призначення судом покарання буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, та принципам справедливості, достатності і співрозмірності.
Підстав для застосування до ОСОБА_2 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі, встановленої санкцією статті, суд не вбачає.
Питання про долю речових доказів та судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд -
ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь судового експерта ОСОБА_6 витрати на проведення товарознавчої експертизи у розмірі 378 гривень64 копійки (а.п. 25-31).
-оптичний диск «Відеозапис Готель «Дніпропетровськ» залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження (а.п. 47).
Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1