УХВАЛА

19 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 592/18486/23

провадження № 51-3928ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 лютого 2024 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 18 липня 2024 року,

встановив:

До Верховного Суду надійшла указана вище касаційна скарга, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання вимог цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 427 КПК, якщо касаційну скаргу подає захисник, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 50 КПК встановлено, що повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Проте ОСОБА_5 не додала до касаційної скарги оформлені належним чином документи, що підтверджують її повноваження, а саме копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Крім того, відповідно до приписів п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Таке обґрунтування має співвідноситися з приписами ч. 1 ст. 438 КПК, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Також Суд зауважує, що згідно з приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Як зазначає захисник у касаційній скарзі, Сумський апеляційний суд ухвалою від 18 липня 2024 року вирок районного суду стосовно ОСОБА_4 змінив, виключив з його мотивувальної частини посилання суду на ч. 3 ст. 349 КПК про визнання недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

В той же час касатор, обґрунтовуючи незаконність ухвали апеляційного суду, стверджує, що цей суд лише виключив із вироку посилання на вказану норму, не дослідивши, що кримінальне провадження розглянуто в скороченому порядку, і в цьому, на її думку, полягало порушення права на захист, оскільки, зокрема, в судовому засіданні не відбулося повне дослідження доказів. Однак, ОСОБА_5 не конкретизує, які саме обставини та докази не досліджував суд та чи були такі докази визначені для дослідження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК.

Крім того, Верховний Суд не залишає поза увагою твердження скаржника про те, що суд першої інстанції допитав обвинуваченого, дослідив докази, долучені прокурором та захисником.

Ці суперечливо зазначені захисником обставини не дають можливості суду касаційної інстанції з`ясувати, в якому ж порядку, в аспекті приписів ст. 349 КПК щодо обсягу доказів, що підлягали дослідженню, відбувся розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції щодо ОСОБА_4 та, з огляду на це, перевірити доводи сторони захисту про незаконність судових рішень, ще й з урахуванням того, що скаржник не додала до касаційної скарги копій судових рішень, які оскаржуються.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються, однак захисник усупереч наведеній нормі їх не долучила.

Зазначене становить не лише формальне порушення положень ст. 427 КПК, але й по суті позбавляє Верховний Суд можливості перевірити чи були постановлені оскаржувані судові рішення, а також дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог статей 425, 426 КПК, а саме: чи має право захисник ОСОБА_5 подати касаційну скаргу на вищевказані судові рішення та чи дотримано строку касаційного оскарження.

З огляду на те, що касаційна скарга захисника не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення недоліків скарги, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги та подання додаткових документів.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3