Справа №701/1293/15-к
1-кп/705/420/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000074 від 20.02.2014, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханов Луганської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Маньківського районного суду Черкаської області перебували матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 20.08.2021 задоволено подання голови Маньківського районного суду Черкаської області ОСОБА_7 та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, направлене до Уманського міськрайонного суду Черкаської області для розгляду за визначеною підсудністю.

З 27.08.2021 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, перебуває на розгляді в Уманському міськрайонному суді Черкаської області.

У судовому засіданні 05.04.2024 захисником ОСОБА_6 подано до суду клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Просив кримінальне провадження № 0000074 від 20.02.2014 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрити.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримав подане клопотання. Зазначив, що матеріали кримінального провадження не містять даних на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_4 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства. З матеріалів справи убачається, що на підставі постанов від 08.05.2014, 10.04.2015, 14.09.2015 досудове розслідування щодо ОСОБА_4 зупинено у зв`язку з оголошенням останнього в розшук. Водночас із вказаних постанов видно, що 28.03.2014 було складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України, однак повідомити його про підозру не виявляється можливим у зв`язку з не встановленням його місцезнаходження. У свою чергу повідомлення про підозру від 28.03.2014 ОСОБА_4 отримано особисто 13.11.2015. Враховуючи, що кримінальне правопорушення було вчинено 19.02.2014, строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності сплинув.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 клопотання захисника ОСОБА_6 підтримав, просив суд його задовольнити, звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження № 0000074 від 20.02.2014 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Пояснив, що про підозру нічого не знав, дружина його не повідомляла. Про те, що його розшукують, дізнався випадково з інформаційних мереж. Після цього десь за тиждень з`явився до слідчого. В подальшому за викликами прибував і не виїжджав нікуди.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження. Вказала, що в матеріалах справи немає відомостей про те, що до 13.11.2015 ОСОБА_4 було відомо про підозру, відтак він не знав про наявність підозри, яка була вручена заочно. Отже, в даному випадку строки давності не переривалися, тому є всі підстави для застосування ст. 49 КК України. Просила суд стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у загальній сумі 9089 грн 28 коп. Долю речових доказів просила вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. При цьому просила автомобіль передати власнику ОСОБА_8 .

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні при вирішенні питання про долю речових доказів просив суд повернути автомобіль «Nissan Pathfinder», державний номерний знак НОМЕР_1 , який є речовим доказом, обвинуваченому ОСОБА_4 , який станом на час ДТП був користувачем зазначеного транспортного засобу та фактичним його володільцем.

Потерпіла ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій зазначила, що їй відомо, що стороною захисту заявлено суду клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Щодо заявленого клопотання не заперечувала.

Суд, заслухавши клопотання захисника, думку інших учасників справи, дослідивши обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000074 від 20.02.2014, дійшов такого висновку.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 19 лютого 2014 року близько 18 години 30 хвилин водій автомобіля «Nissan Pathfinder», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , рухаючись на 186 км + 500 м автомобільної дороги сполученням «Київ-Одеса», поблизу села Подібна Маньківського району Черкаської області від міста Умань Черкаської області у напрямку до міста Київ, порушив вимоги п. 18.1. Правил Дорожнього руху України, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який позначено інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України, та дорожньою розміткою 1.14.1 Правил дорожнього руху України («зебра»), на якому перебував пішохід ОСОБА_10 , не зменшив швидкість та не зупинив керований ним транспортний засіб, щоб дати дорогу пішоходу, скоїв наїзд на потерпілого ОСОБА_10 , у результаті чого останній від отриманих травм загинув на місці пригоди, після чого ОСОБА_4 порушив вимоги п. 2.10 а) Правил дорожнього руху України, не зупинив транспортний засіб та залишив місце пригоди.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Nissan Pathfinder», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , а саме п. 18.1 та дорожніх інформаційно-вказівних знаків 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України, та дорожньою розміткою 1.14.1 Правил дорожнього руху України («зебра»), знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті ОСОБА_10 .

Правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування визначена як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, відноситься до тяжких злочинів. Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Пункт 1 ч. 2 ст. 284 КПК України визначає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Як вбачається з вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 № 12 встановлено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як убачається з матеріалів справи, зокрема на підставі постанови від 30.04.2014 досудове розслідування щодо ОСОБА_4 зупинено у зв`язку з оголошенням останнього в розшук.

При цьому повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України було складене 28.03.2014, однак останнього не було повідомлено про підозру належним чином.

У свою чергу, повідомлення про підозру від 28.03.2014 ОСОБА_4 отримано особисто 13.11.2015.

Отже, суд дійшов висновку, що матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що ОСОБА_4 ухилявся від органів досудового розслідування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 686/10936/17-к.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи викладене вище, та те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, з моменту вчинення якого станом на день ухвалення судового рішення минуло більше десяти років, обставин, які обумовлюють переривання або зупинення перебігу строків давності у кримінальному провадженні, судом не встановлено, обвинувачений просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності, суд доходить висновку, що клопотання захисника слід задовольнити, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Частиною 1 статті 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Вирішуючи питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні, суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 01.03.2021 у справі № 266/3090/18, згідно з якою з огляду на положення ч. 1 ст. 122 КПК України процесуальні витрати сторони обвинувачення на проведення експертиз у певному кримінальному провадженні здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України без окремого судового рішення, а їх покладення на обвинуваченого здійснюється лише у разі ухвалення обвинувального вироку за умови належного документального підтвердження. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.02.2023 у справі № 297/2744/21.

Оскільки в даному випадку судом вирішується питання про закриття кримінального провадження в зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України та обвинувальний вирок не ухвалюється, суд вважає, що понесені стороною обвинувачення у кримінальному провадженні витрати на залучення експертів у загальному розмірі 9089 грн 28 коп. слід віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 284, 286, 288, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000074 від 20.02.2014 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрити.

Процесуальні витрати за проведення експертиз у загальному розмірі 9048 грн 28 коп. віднести на рахунок держави.

Речові докази:

-автомобіль «Nissan Pathfinder», державний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається у СПД № 1 ВП № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області повернути ОСОБА_4 ;

-взуття ОСОБА_10 , три сліди пальців рук та один слід долоні, блок фару, мікронакладення, які зберігаються в камері схову речових доказів СУ ГУНП в Черкаській області, знищити;

-марлеві тампони зі змивами, відеоносій із відео та звукозаписом подій 19.02.2014, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження;

-відеореєстратор GAZER моделі F410 із відеоносієм, який переданий на зберігання адвокату ОСОБА_11 , залишити ОСОБА_11 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1