УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 756/12212/24

провадження № 51- 4589 впс 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого суддівОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянув клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 про направлення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 серпня 2021 року за № 0000149, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149 КК України, з Оболонського районного суду м. Києва до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Суть питання та встановлені судом обставини

До Верховного Суду надійшло клопотання захисника про направлення матеріалів вказаного кримінального провадження із Оболонського районного суду м. Києва до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку ст. 34 КПК України.

Клопотання мотивовано тим, що матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149 КК України, було направлено до Оболонського районного суду м. Києва всупереч вимог кримінального процесуального закону, а саме ч. 1 ст. 32, ч. 9 ст. 615 КПК України. Як убачається з обвинувального акта, останній за часом епізод злочинної діяльності більш тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149 КК України, було вчинено у Шевченківському районі м. Харкова, тобто в межах територіальної юрисдикції Дзержинського районного суду м. Харкова.

Крім того, захисник вказує про наявність виключних підстав, передбачених абз. 6 ст. 34 КПК України, для направлення справи саме до цього суду, зокрема проживання однієї з обвинувачених, більшості свідків у Шевченківському районі м. Харкова, а також дев`яти з десяти потерпілих на території м. Харкова та Харківської області, що, на її думку, забезпечить оперативність і ефективність кримінального провадження.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_5 у вирішенні клопотання поклався на розсуд Суду.

Мотиви Суду

Відповідно до ч. 3 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.

Статтею 34 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду, а саме, якщо:

1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло

до суду з порушенням правил підсудності;

2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду;

3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження;

4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду,

який здійснював судове провадження.

До початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження

(крім кримінальних проваджень, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів

із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях).

Згідно з ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

При цьому вказаною статтею передбачено, що якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого в подальшому було продовжено.

25 серпня 2022 року набрав чинності Закон України від 27 липня 2022 року

№ 2462-IX «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану», відповідно до якого, зокрема, внесено зміни до ч. 9 ст. 615 КПК України та визначено, що під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Під місцем вчинення кримінального правопорушення слід розуміти передбачену диспозицією кримінально-правової норми ознаку об`єктивної сторони складу злочину, яка характеризує певну територію, де суб`єкт, під час перебування на ній, вчинив передбачену кримінальним законом дію або бездіяльність.

З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149 КК України, а саме ОСОБА_5 - у створенні злочинної організації, керівництві такою організацією, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 - в участі у ній, а також усі разом

- у вербуванні людини з метою експлуатації, з використанням обману та уразливого стану потерпілого, вчиненому злочинною організацією.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 149 КК України, який з урахуванням ст. 12 КК України є більш тяжким, вважається закінченим у момент, коли виконано відповідні дії

- вербування потерпілого з метою експлуатації.

При цьому в даному випадку мають місце декілька епізодів злочинної діяльності, які розмежовані між собою, і чітко встановити конкретне місце та час вербування потерпілих з огляду на викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення неможливо. Слід також зауважити про значну кількість учасників злочинної організації з диференційованими функціями, діяльність яких була зосереджена в декількох областях України.

Що стосується наведених у клопотанні висновків захисника щодо досягнення домовленості з потерпілою ОСОБА_9 , яка пізніше всіх прибула до медичного центру, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , то вони є суб`єктивними та не підтверджені обвинувальним актом, а тому не можуть бути сприйняті судом.

Зважаючи на викладене, прокурор, керуючись ст. 32 КПК України, направив обвинувальний акт, складений старшим слідчим СВ Оболонського Управління поліції ГУНП у м. Києві та затверджений першим заступником керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва, до Оболонського районного суду м. Києва, тобто до суду, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Крім того, кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, але тільки у виняткових випадках, якщо іншим чином забезпечити виконання завдань цього провадження неможливо.

Тобто саме по собі перебування учасників кримінального провадження на території іншої області, як про це вказує захисник у своєму клопотанні, не є винятковим випадком у розумінні положень ст. 34 КПК України для направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

До того ж зі змісту клопотання незрозуміло у чому полягає неможливість забезпечення виконання завдань цього провадження Оболонським районним судом м. Києва.

Верховний Суд також звертає увагу в даному випадку на значну кількість учасників судового провадження, зокрема, трьох обвинувачених, десятьох потерпілих та сорока свідків, які проживають у різних областях України, надзвичайно складну безпекову ситуацію у м. Харкові, яке є прикордонним та наближеним до територій, де ведуться активні бойові дії, що ставить під загрозу життя та здоров`я учасників судового процесу, ускладнює здійснення судочинства, а також необхідність забезпечення ефективного розгляду кримінального провадження у розумні строки.

Підстав для направлення вищевказаних матеріалів кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, керуючись статтями 32,34 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити без задоволення клопотання захисника про направлення матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 з Оболонського районного суду м. Києва до Дзержинського районного суду м. Харкова.

З цих підстав Суд постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 про направлення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 серпня 2021 року за № 0000149, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149 КК України, з Оболонського районного суду м. Києва до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3