№ 317/1642/23
№/п 1-кп/317/97/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0000016 від 08.01.2023 року відносно ОСОБА_4 , по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Запорізького районного суду Запорізької області перебуває вказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні від прокурора ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , з наведенням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 09.08.2024 року ОСОБА_4 , було продовжено строк тримання під вартою до 07.10.2024 року.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти клопотання прокурора, оскільки наведені у клопотанні ризики, на її думку, є надуманими та не підтверджені доказами, у справі вже допитані потерпілий та свідок, ОСОБА_4 не має наміру ухилятися від суду, чинити на когось тиск, просила змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, судовий розгляд не з його вини затягується.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання захисника та заперечував проти клопотання прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , за ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області, закінчується 07.10.2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Оцінюючи доводи сторін обвинувачення та захисту щодо міри запобіжного заходу, яка буде достатньою для запобігання встановленим в судовому засіданні ризикам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, визначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язані оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини, утриманців, постійного місця роботи або навчання, репутацію обвинуваченого, його майновий стан, наявність у нього судимостей.

Встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені пп. 1,3 ст. 177 КПК України, що існували на час обрання та продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу продовжують існувати, проте істотно зменшилися протягом судового розгляду кримінального провадження.

Як було встановлено в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 хоча і обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше не судимий та має соціальні зв`язки. Запобігання встановленим в судовому засіданні ризикам переховування від суду та можливого незаконного впливу з боку обвинуваченого на потерпілого та свідка, які вже допитані в судовому засіданні, на думку суду цілком може бути забезпечено більш м`яким запобіжним заходом домашнім арештом, в разі його цілодобової тривалості та за умов використання засобів електронного контролю і покладення на обвинуваченого відповідних обов`язків.

В цьому контексті суд зазначає, що саме цілодобовий домашній арешт здатний усунути зазначені ризики, а тому доводи клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 щодо можливості застосування домашнього арешту суд вважає обґрунтованими.

Отже, враховуючи наведене, суд вважає за можливе змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за місцем його реєстрації та проживання його матері, з забороною покидати квартиру АДРЕСА_1 , цілодобово.

На думку суду інші, більш м`які ніж домашній арешт, запобіжні заходи, не здатні забезпечити уникнення ризиків, встановлених в судовому засіданні.

Таким чином, клопотання прокурора та адвоката підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному або обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосований до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до приписів статті 195 КПК України при обранні такого запобіжного заходу, як домашній арешт, суд своєю ухвалою має право застосувати до обвинуваченого електронні засоби контролю. В даному випадку суд вважає наявними підстави для їх застосування щодо обвинуваченого.

Крім того, за приписами статті 194 КПК України при застосуванні запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, суд призначає один або декілька обов`язків, визначених частиною п`ятою цієї статті. В даній справі суд вважає необхідним зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до суду за викликом та носити електронний засіб контролю.

Оскільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту передбачає заборону покидання житла, необхідності в призначенні інших обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 194-196, 201, 331 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити частково.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на домашній арешт з забороною покидати квартиру АДРЕСА_1 , цілодобово.

Зобов`язати ОСОБА_4 носити електронний засіб контролю та прибувати до суду за викликом.

Строк дії даної ухвали до 29 листопада 2024 року включно.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду негайно після оголошення даної ухвали.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» і до ВП №6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, для виконання.

Ухвала суду остаточна.

Суддя: ОСОБА_1