Справа № 728/1817/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/58/24
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

05 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові під час розгляду кримінального провадження, за апеляційною скаргою прокурора Ніжинської окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2023 року, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляді Чернігівського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Ніжинської окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2023 року.

Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2023 року ОСОБА_8 визнано не винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку із недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_8 та виправдано.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 27 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 25 серпня 2024 року.

Прокурор під час розгляду провадження заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .

Клопотання мотивовано тим, що у кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що є підставами для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній може вчинити інше кримінальне правопорушення або переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, будучи належним чином повідомленим про час та місце апеляційного розгляду ОСОБА_8 не з`являвся в судові засідання, що вказує на бажання ухилитися від кримінальної відповідальності. Також, свідки у кримінальному провадженні є його сусідами та односельцями, потерпілий є вітчимом обвинуваченого і останній, може впливати на них з метою надання показань на його користь. Вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження, які стосуються вирішення питання щодо запобіжного заходу, доводи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , колегія судів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України, суд (в тому числі апеляційної інстанції) під час судового розгляду, за клопотанням сторони обвинуваченого або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, за результатами розгляду якого, суд своєю вмотивованою ухвалою може продовжити строк дії запобіжного заходу, що не може перевищувати двох місяців.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Згідно положень ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів.

Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

З огляду на матеріали кримінального провадження, тяжкість кримінального правопорушення у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_8 , його суспільну небезпеку, характеризуючі особу обвинуваченого дані, встановленого існування обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які продовжують існувати на стадії апеляційного провадження, а саме - обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або впливати на свідків та потерпілого з метою надання показань на його користь, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, апеляційний суд вважає, що на час розгляду даного кримінального провадження необхідно продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зазначені ризики не перестали існувати з часу вирішення питання про запобіжний захід обвинуваченому, обставини для тримання під вартою продовжують існувати, ризики не зменшилися, апеляційний розгляд по суті не закінчено з об`єктивних причин, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що зазначені ризики зменшились, або ж відпали, на даний час не встановлено, тому підстави для зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 на більш м`який - відсутні, застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить запобігання вищезазначеним ризикам.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом і повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у межах, щодо особи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 27 червня 2024 при застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою було визначено заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 60 560 гривень.

При продовженні строку тримання під вартою обвинуваченому необхідно визначити заставу з урахуванням розміру застави, яка була визначена зазначеною ухвалою при обранні запобіжного заходу та покласти на нього у разі внесення застави обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених КПК України .

Керуючись ст. ст. 199, 331, 405 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 4 жовтня 2024 року включно.

Заставу визначити у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн., яка може бути внесена, як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи,

- утримуватись від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4