Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8117/24
Номер провадження 1-кс/711/2156/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участі

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000162 від 15.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, про продовження строку тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з базовою вищою освітою, який не є особою з інвалідністю, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000162 від 15.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, про продовження строку тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що СУ ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000162, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , згідно наказу №10-к від 26.01.2021 директора КНП «Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_9 , призначена на посаду лікаря-стажиста з терапії Першого відділення загальної практики-сімейної медицини КНП «Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги».

Відповідно до п. 1.1 Посадової інструкції лікаря-стажиста з терапії Першого відділення загальної практики-сімейної медицини КНП «Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» (далі Інструкція) затвердженої директором КНП «Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_9 лікар -стажист з терапії Першого відділення загальної практики-сімейної медицини належать до професій групи «Професіонали».

Згідно п. 1.3 Інструкції лікар - стажист з терапії Першого відділення загальної практики-сімейної медицини у своїй роботі керуються: чинним законодавством України про охорону здоров`я, нормативно-правовими актами, що визначають діяльність органів управління та закладів охорони здоров`я, організацію медико-санітарної допомоги, наказами та розпорядженнями директорами, посадовою інструкцією та дорученнями керівника відділення.

Відповідно до розділу IV «Функціональні обов`язки» Інструкції, лікар -стажист з терапії Першого відділення загальної практики-сімейної медицини: проводить профілактичну роботу по виявленню ранніх та прихованих форм захворювань та фактора ризику; надає невідкладну медичну допомогу на догоспітальному етапі, виконує загальні види лікарських маніпуляцій; планує роботу лікаря терапевта і щомісячно проводить аналіз її результатів; постійно та акуратно веде лікарську документацію; самостійно заповнює бланки лікарняних листів з дотриманням інструкції по їх заповненню. Веде журнал реєстрації листків працездатності.

Установлено, що 02.04.2024 ОСОБА_10 , перебуваючи в м. Черкаси, відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію» отримав від представників ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ) повістку про виклик на 05.04.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , для уточнення даних та вирішення питання щодо придатності для відправлення до військової частини й подальшого проходження військової служби під час мобілізації у Збройних Силах України.

Під час спілкування із своїм знайомим ОСОБА_11 , ОСОБА_10 повідомив, про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_5 , поскаржився на стан свого здоров`я та запитав у останнього, чи є в нього знайомі лікарі, які допоможуть, в законний спосіб, пройти курс лікування, починаючи з дати, на коли йому потрібно з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_5 , на що ОСОБА_11 порадив звернутись до знайомого сімейного лікаря ОСОБА_8 .

З метою надання допомоги ОСОБА_10 , ОСОБА_11 зателефонував до знайомої лікарки ОСОБА_8 , яка працює на посаді лікаря-стажиста з терапії Першого відділення загальної практики-сімейної медицини КНП «Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», та повідомив про необхідність відкрити лікарняний лист ОСОБА_10 .

За допомогою засобів мобільного зв`язку ОСОБА_8 05.04.2024 близько о 12 годині 00 хвилин, зателефонувала до ОСОБА_10 та попросила переслати їй у мобільний додаток Viber копію його паспорта для подальшого заключення декларації із сімейним лікарем та цього ж дня ОСОБА_8 у мобільний додаток Viber переслала ОСОБА_10 лікарняний лист.

В подальшому, ОСОБА_8 , маючи умисел на одержання для себе неправомірної вигоди за вчинення впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, зателефонувала ОСОБА_11 та повідомила, що має можливість оформити ОСОБА_10 ІІ групу інвалідності за неправомірну вигоду в розмірі 5000 (п`ять тисячі п`ятсот) доларів США, оскільки може здійснити вплив на необхідних лікарів медико-соціальної експертної комісії, що в свою чергу дасть ОСОБА_10 підстави уникнути призову під час мобілізації шляхом отримання відстрочки від призову до лав ЗСУ, при цьому наголосила на необхідності надання їй довідки з історії хвороби, таким чином надавши обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Розуміючи протиправність дій ОСОБА_8 , а також те, що остання пропонує йому отримати групу інвалідності в невстановлений законом спосіб за винагороду, ОСОБА_10 звернувся із заявою до правоохоронних органів.

В подальшому, ОСОБА_8 , переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, з метою здійснення впливу на лікарів медико-соціальної експертної комісії, залучила свого співмешканця ОСОБА_4 до вчинення протиправних дій.

Так, 29.05.2024 близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_11 за вказівкою ОСОБА_8 зустрівся із ОСОБА_4 за місцем його проживання по АДРЕСА_1 , де на вимогу ОСОБА_8 передав ОСОБА_4 , який був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_8 , медичні довідки та виписки з історії хвороби ОСОБА_10 для підготовки всіх необхідних документів щодо оформлення групи інвалідності та стаціонарного лікування, які у подальшому ОСОБА_4 передав ОСОБА_8 .

У подальшому, 11.06.2024 близько 21 години 30 хвилин, за попередньою домовленістю, ОСОБА_10 зустрівся із ОСОБА_8 та її співмешканцем ОСОБА_4 поблизу магазину «Делікат», розташованого на перехресті вулиці Праведниці Шулежко та бульвару Т.Г. Шевченка в м. Черкаси, з метою з`ясування обставин оформлення йому групи інвалідності.

В ході вказаної зустріч ОСОБА_8 повідомила, що займається підготовкою документів у оформленні II групи інвалідності ОСОБА_10 та зазначила, що для цього йому потрібно лягати у стаціонарне відділення на обстеження та лікування, а також відразу передала йому лікарняний лист з 10 по 17 червня 2024 року, хоча він в лікарні не перебував та курс лікування не проходив. Крім того, перераховувала різноманітні хвороби, за якими ОСОБА_10 у подальшому зможе отримати групу інвалідності та запевнила, що до кінця липня 2024 року ОСОБА_10 отримає ІІ групу інвалідності.

Також, ОСОБА_8 вказала, що вартість вказаної послуги становить 5 000 (п`ять тисяч) доларів США та зауважила, що передача грошових коштів, має відбутися виключно через її співмешканця ОСОБА_4 .

У свою чергу ОСОБА_10 , розуміючи, що ОСОБА_8 та ОСОБА_4 дійсно можуть вплинути на лікарів медико-соціальної експертної комісії та сприяти в отриманні II групи інвалідності, що стане підставою для отримання відстрочки від призову до лав Збройних Сил України під час мобілізації, погодився на пропозицію надання неправомірної вигоди в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) доларів США.

У ході зустрічі, що мала місце 19.07.2024, ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи про незаконність своїх дій, запропонував ОСОБА_10 піти до ОСОБА_8 за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Цього ж дня, близько 18 години 14 хвилин, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди за здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , одержали від ОСОБА_10 , неправомірну вигоду в розмірі 5 000 (п`яти тисяч) доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 207 385,70 (двісті сім тисяч триста вісімдесят п`ять гривень, сімдесят копійок) гривень, за оформлення II групи інвалідності, безстроково.

Таким чином, ОСОБА_8 будучи лікарем-стажистом з терапії Першого відділення загальної практики-сімейної медицини КНП «Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , маючи умисел на одержання для себе неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, одержала неправомірну вигоду в розмірі 5 000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 207 385,70 (двісті сім тисяч триста вісімдесят п`ять гривень, сімдесят копійок) гривень, за оформлення II групи інвалідності, безстроково.

19.07.2024, в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_4 , затримано на місці вчинення кримінального правопорушення за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, його протиправна діяльність припинена, а грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, які були предметом неправомірної вигоди, вилучено.

20.07.2024 ОСОБА_4 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

20.07.2024 підозрюваному ОСОБА_4 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 16.09.2024, включно. При цьому визначено заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121 120 грн.

09.09.2024 постановою першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 20.10.2024.

12.09.2024 підозрюваному ОСОБА_4 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси, продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 20.10.2024, включно. При цьому визначено заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 грн.

15.10.2024 Придніпровським районним судом м. Черкаси, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців, тобто до 20.11.2024.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується доказами, а саме: допитами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , допитами у якості свідків понятих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , матеріалами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколом затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України, протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_3 , проведеним тимчасовим доступом до документів КНП «Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» та іншими матеріалами кримінального провадження.

Ініціатор клопотання вказує, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 , згідно із ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КПК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити вищевказані дії, що зазначені в п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке йому інкримінується органом досудового розслідуванням, використовуючи коло зв`язків ОСОБА_8 , може безперешкодно виїхати за межі України.

Слідчий вказує, що обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, є встановлені під час досудового розслідування достатні фактичні дані про одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, та обіцянці здійснити вплив за надання такої вигоди, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є:

1. Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 має високий ступінь суспільної небезпеки та вчинений під час дій військового стану.

2. Кримінальне правопорушення (злочин), у якому підозрюється ОСОБА_4 . зумовлене тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, оскільки його дії (щодо отримання неправомірної вигоди) мають системний характер. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

3. Підстави для застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою відсутні, тому що він притягується до відповідальності за вчинення тяжкого корупційного злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, з конфіскацією майна, а також встановлено обставини, які виправдовують тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 та підтверджують наявність зазначених ризиків.

4. Підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, для уникнення

від кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а саме:

- незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

На даний час є підстави вважати, що останній перебуваючи

на волі може на них незаконно впливати шляхом підкупу, вмовлянням та/або застосуванням погроз, що перешкоджатиме об`єктивному розслідуванню кримінального провадження;

5. Крім того, в ході проведення обшуку за місцем проживання

ОСОБА_8 , окрім медичних документів заявника, були вилучені і інші документи, на осіб чоловічої статті, щодо яких проводились обстеження, що може свідчити про систематичний характер вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 369-2 КК України.

6. У разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється останній і призначення навіть мінімального покарання, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого діяння, це може стати підставою та мотивом для його переховування від органів досудового розслідування та суду. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Таким чином, на переконання органу досудового розслідування, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування, негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду шляхом незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, виникла необхідність у продовженні застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Сума неправомірної вигоди, яку отримали ОСОБА_8 та ОСОБА_4 складає 5 000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить в національній валюті 207 385,70 грн., поєднана з вимаганням. Судом 12.09.2024 визначено заставу у розмірі 60 560 грн.

У разі задоволення клопотання, при обранні альтернативного запобіжного заходу у виді застави, слідчий вважає за доцільне, з урахуванням вищевказаних обставин кримінального провадження, визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи те, що судом визначено розмір застави 60 560 грн., саме такий розмір застави на думку сторони обвинувачення буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у підозрюваного ОСОБА_4 бажання будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків.

Разом з тим, покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- заборонити спілкування із свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та підозрюваною ОСОБА_8 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, слідчий за погодженням з прокурором, звернувся з даним клопотанням та просив суд продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 20.11.2024 включно, із визначенням розміру застави 90 840 грн.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ньому та додані до нього докази. Також прокурор вказав, що на підставі зібраних доказів ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України. Ризики, зазначені в клопотанні, не втратили своєї актуальності та продовжують існувати, зокрема підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість покарання, в разі визнання його винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, може переховуватись від слідства та суду. Вказаний ризик є актуальним, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні корупційного злочину, а тому до нього не може бути застосовано ст. 75 КК України та звільнено від відбування покарання. Також, підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні зокрема ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на її користь чи відмови від надання показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Відтак, на переконання сторони обвинувачення, є всі підстави для продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування та залишення розміру застави, визначеного слідчим суддею при продовженні застосованого відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на недоведеність та необґрунтованість пред`явленої його підзахисному підозри, а також відсутність ризиків, про існування яких сторона обвинувачення зазначає у своєму клопотанні. Ризики, на існуванні яких наголошував прокурор, є надуманими. Його підзахисний не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, одружений, має чотирьох малолітніх дітей, батька літнього віку, з яким підозрюваний спільно проживає. Зауважував, що тяжкість покарання не може бути єдиною підставою для продовження тримання під вартою. Просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та визначити стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підтримав свого захисника та просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , де він проживає з батьком ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Також вказав, що він одружений та його дружина на даний час перебуває за кордоном з їхніми чотирма малолітніми дітьми: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Він зобов`язується належно виконувати покладені на нього судом процесуальні обв`язки та не має наміру перешкоджати досудовому розслідуванню.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, та надані стороною захисту документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 199 КПК зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також встановити обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000162 від 15.04.2024 за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави та обіцянці здійснити вплив за надання такої вигоди, поєднане з вимаганням такої вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Згідно положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 369-2 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

19.07.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 20.07.2024 останньому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

20.07.2024 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16.09.2024 включно, та визначено розмір застави в сумі 121 120 грн. 00 коп., у разі внесення якої на підозрюваного покладено наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає, м.Черкаси, без дозволу слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії кримінального провадження); повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та/або місця роботи; заборонити спілкування із свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , а також іншими особами, які набудуть статус свідків у вказаному кримінальному провадженні та будуть доведені до її відома; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) та інші документи, що дають право на виїзд за межі України.

09.09.2024 першим заступником керівника Черкаської обласної прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000162 від 15.04.2024 продовжено до трьох місяців, тобто до 20.10.2024.

12.09.2024 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси (справа №711/7059/24) підозрюваному ОСОБА_4 , продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 20.10.2024, включно. При цьому визначено заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60560 грн.

15.10.2024 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси (справа №711/8009/24), строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців, тобто до 20.11.2024.

Таким чином, дія запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного закінчується 20.10.2024, що стало підставою для звернення сторони обвинувачення до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою.

Наявність обґрунтованої підозри є умовою законності застосування запобіжного заходу. При цьому, положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», тому в оцінці цього питання слідчий суддя керується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ визначення «обґрунтованої підозри» надано, зокрема, у рішенні «Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom», згідно з яким «…існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Втім, що саме може бути розцінене як «обґрунтоване», буде залежати від усіх обставин справи» [15, § 32]. Таке формулювання ЄСПЛ також підтверджено в таких рішеннях, як «Нечипорук і Йонкало проти України», «Erdagoz v. Turkey», «Labita v. Italy», «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» та доповнено вказівкою на те, що «факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи» [16, §§ 34, 36], і так само «висунення обвинувачення» [17, § 184].

На підтвердження причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий надав копії матеріалів кримінального провадження, які були досліджені слідчим суддею, а саме: протоколи допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , протокол обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_3 , протокол затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України, протокол затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, протоколи допиту у якості свідків понятих ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , документи отримані в ході тимчасового доступу до документів КНП «Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», протокол огляду та вручення грошових коштів.

Отже, на думку слідчого судді, висновки органу досудового розслідування щодо можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, не є явно необґрунтованим чи очевидно недопустимим, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри зводились до оцінки доказів, зібраних та наданих до клопотання стороною обвинувачення.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами обґрунтовано можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

Слід враховувати, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, тому суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Разом з тим слідчий суддя зазначає, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначає лише ймовірну причетність підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також слід звернути увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення на підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів.

Однак, зазначені стороною захисту доводи не спростовують висновки про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 на такому рівні, який є достатнім для обрання запобіжного заходу стосовно нього.

Варто додати, що питання наявності обґрунтованої підозри перевірялось слідчим суддею під час постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 20.07.2024 та при його продовженні 12.09.2024.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення.

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України та встановлених під час досудового розслідування слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу.

При цьому, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною зазначених дій. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки продовження існування ризиків, які стали підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у цьому кримінальному провадженні.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна. Тяжкість ймовірного покарання підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Разом з тим, самої лише тяжкості інкримінованого злочину недостатньо для висновку про можливі спроби підозрюваного переховуватися, тому вона оцінюється у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58).

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, який ґрунтується на тяжкості інкримінованого злочину, який є корупційним, оскільки у разі засудження останньої за ч. 3 ст. 369-2 К України до нього не може бути застосовано положення ст. 75 КК України щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням, а тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність реального відбуття покарання, яке йому загрожує, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суд також бере до уваги й інформацію щодо особи підозрюваного, яку наводить сторона захисту, зокрема, що ОСОБА_4 одружений, має постійне місце проживання, проте у світлі наведених вище актуальних даних про існування ризику переховуватися, вказані захисником характеризуючі дані, не можуть бути вирішальними та такими, що могли б знизити цей ризик до маловірогідного чи до його виключення, особливо враховуючи, що дружина та діти підозрюваного на даний час проживають за межами України.

Таким чином, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо наявності ризику переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слідчий суддя враховує визначену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За такого слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику ймовірного впливу на свідків з боку підозрюваного ОСОБА_4 .

Щодо доводів сторони захисту стосовно недоведеності належними доказами існування вказаних ризиків, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначений дій.

В той же час, слідчий суддя зазначає, що відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При визначенні строку тримання під вартою в очікуванні суду відповідно до статті 5§3 Конвенції, період, який слід враховувати, починається в день затримання звинуваченого і закінчується в день винесення вироку, навіть, якщо його винесено тільки судом першої інстанції (§23-24 Калашніков проти Росії).

Виходячи з загальних принципів Конвенції судовим органам не надається вибору між тим, щоб «притягнути звинуваченого до суду у розумний строк або дарувати йому тимчасове звільнення до суду». До засудження звинувачений повинен вважатися невинним, і мета такого положення полягає перед усім у забезпеченні «умовного звільнення», якщо продовження його затримання більше не є обґрунтованим. Збереження обґрунтованої підозри у тому, що заарештована особа вчинила злочин, є обов`язковою умовою законності продовження тримання під вартою, але з перебігом певного часу цього недостатньо і суд має встановити, чи продовжували інші підстави, наведені судовими органами, виправдовувати позбавлення волі. Якщо ці підстави були «доречними» та «достатніми», суд має також з`ясувати, чи виявили компетентні національні органи «особливу ретельність» у провадженні справи». Таким чином, національні суди зобов`язані переглядати правомірність попереднього ув`язнення осіб, які чекають суду, з метою забезпечення їх звільнення, коли обставини більше не виправдовують продовження тримання під вартою. Питання розумності терміну тримання під вартою не може бути оцінено абстрактно, але повинне оцінюватися в кожному випадку відповідно до його особливостей, бо немає встановлених строків, застосованих до кожної справи (Маккей проти Сполученого Королівства). Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою (Ідалов проти Росії §140)

При цьому, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, якщо спочатку тяжкість злочину та підозра, що особа може втекти чи зашкодити слідству, можуть бути достатніми підставами для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, то чим довше відповідна особа знаходиться під вартою, тим більш вагомими і конкретними мають бути підстави для продовження цього заходу, про що має бути зазначено в судовому рішенні.

Зокрема, у справі " ОСОБА_21 проти України" ("SergeyVolosyuk v. Ukraine", рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини наголосив, "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою.

Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на «розгляд судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», а й передбачає, що «звільнення може бути обумовлено гарантіями з`явитися на судове засідання» (пункти 37, 38).

У контексті вказаних вище стандартів Європейського суду з прав людини та з огляду на те, що в цій справі загальний термін тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою становить майже три місяці, досудове розслідування даного кримінального провадження не закінчено з незалежних від нього причин, абстрактні доводи сторони обвинувачення про те, що лише подальше тримання обвинуваченого під вартою може забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не можна вважати належно обґрунтованими.

Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, має чотирьох малолітніх дітей - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , вперше притягується до кримінальної відповідальності та за час перебування під вартою йому не було висунуто жодної підозри у вчиненні будь-якого іншого кримінального правопорушення.

За таких обставин у межах даного провадження слід дослідити можливість застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.

У кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи (ч. 1 ст. 176 КПК): 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Обираючи один із запобіжних заходів, слід зважати, що їх види наведено у порядку зростання ступеня суворості. Відповідно найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, а найбільш м`яким - особисте зобов`язання.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, викладенні в повідомленні про підозру, та його тяжкість, слідчий суддя вважає, що особисте зобов`язання та особиста порука не забезпечать достатніх гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4

Застава, навіть у мінімальному розмірі, є непомірним для підозрюваного, оскільки під час продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави зменшувався, але так і не був внесений останнім, що свідчить про непомірність його розміру.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, буде достатнім запобіжним заходом, який забезпечить виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя вважає, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження, даними про особу підозрюваного, тривалість перебування останнього під вартою, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, в судовому засіданні не встановлено достатніх підстав, які виправдовують продовження застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а запобігти встановленим слідчим суддею ризикам можливо у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, в межах строку досудового розслідування, тобто до 20 листопада 2024 року включно, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність яких була доведена прокурором.

Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, буде достатнім, необхідним та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та виконання покладених на нього відповідних процесуальних обов`язків.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що залишення підозрюваним місця свого проживання у встановлений слідчим суддею час, не є порушенням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у випадку отримання невідкладної медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану. В період введення воєнного стану на території України дозволити підозрюваному ОСОБА_4 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 30 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження №0000162 від 15.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, в межах строку досудового розслідування, тобто до 20.11.2024 включно.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України негайно доставити підозрюваного ОСОБА_4 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , звільнивши його з-під варти.

Відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом,

- не відлучатися із м.Черкаси без дозволу слідчого, прокурора або суду, у провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) зі свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та підозрюваною ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі та участі ОСОБА_4 у присутності слідчого чи прокурора;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії ухвали до 20 листопада 2024 року включно.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що залишення підозрюваним місця свого проживання у встановлений слідчим суддею час, не є порушенням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у випадку отримання невідкладної медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану.

В період введення воєнного стану на території України дозволити підозрюваному ОСОБА_4 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 30 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебуванні останнього в укритті.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Виконання ухвали доручити працівникам СУ ГУНП в Черкаській області.

Копію даної ухвали вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, прокурору та начальнику ГУ НП в Черкаській області, - для відому та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі її оскарження, після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1