Справа №366/2630/24
Провадження №1-кс/366/312/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000118 від 16.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернулась до суду із клопотанням про арешт майна, а саме мобільний телефон марки One Plus Nord 5G, синього кольору, серійний номер НОМЕР_3; ноутбук марки HP Protect Smart, код устройства 12 DB3EBF-1914-472A- B7A4-787FC366ACDG чорного кольору з зарядним пристроєм, які вилучено та поміщено до спеціального пакету PSP 4193977.

Клопотання мотивує тим, що Вишгородською окружною прокуратурою здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000118 від 16.07.2024 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.364 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що посадові особи Петрівської сільської ради зловживаючи своїм службовим становищем з метою одержання неправомірної вигоди працівниками апарату ради використали свої службові повноваження всупереч інтересам служби видали розпорядження №90-в від 14.06.2023 чим спричинили істотну шкоду охоронюваним законом правам, державним інтересам.

Встановлено, що на підставі запрошення мера міста та гміни Моравіца Петрівський сільський голова ОСОБА_5 перебував з 22.06.2023 по 27.06.2023 у відрядженні у м. Моравіца (Республіка Польща). На час відрядження ОСОБА_5 обов`язки з питань діяльності апарату ради та її виконавчих органів покладено на секретаря ради ОСОБА_6 , яка 23.06.2023 № 136-к видала розпорядження про преміювання працівників ради за червень 2023 року, яким преміювала себе особисто у розмірі 215 % від посадового окладу. У подальшому ОСОБА_6 надано розпорядження Петрівського сільського голови ОСОБА_5 від 14.06.2023 №90-в «Про відрядження», у якому п. 3 встановлена премія ОСОБА_6 в розмірі 215 % від посадового окладу.

Разом з тим, надане під час перетину Держкордону сільським головою ОСОБА_5 розпорядження від 14.06.2023 №90-в «Про відрядження» не містить рішення про встановлення премії секретарю сільської ради ОСОБА_7 .

В ході здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, 13.09.2024 прокурором Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 на підставі ухвали слідчого судді, у період часу з 07 год. 40 хв. по 09 год. 43 хв., проведено обшук, за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведення вказаного обшуку прокурором виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки One Plus Nord 5G, синього кольору, серійний номер НОМЕР_3;

- ноутбук марки HP Protect Smart, код устройства 12 DB3EBF-1914-472A- B7A4-787FC366ACDG чорного кольору з зарядним пристроєм, які вилучено та поміщено до спеціального пакету PSP 4193977.

13.09.2024 прокурором Вишгородської окружної прокуратури винесено постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів, а саме речей вилучених під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку із чим, прокурор звернувся до суду із даним клопотанням.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Власник (користувач) майна в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження КПК України визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. При цьому слідчим суддям та суду слід враховувати, що обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК України покладає на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.

Водночас, КПК України встановлює загальне положення, відповідно до якого для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

За змістом ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе, зокрема, необхідність такого арешту.

Згідно з ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу)); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим відділом здійснюється досудове розслідування за фактом зловживання посадовими особами Вишгородського району Київської області своїм службовим становищем з метою одержання неправомірної вигоди і підозра у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення нікому не оголошена.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що санкції ст. 364 КК України, за якою внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не передбачає покарання у виді конфіскації або спеціальної конфіскації майна, цивільний позов не заявлений, розмір шкоди не визначений.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що викладені у клопотанні прокурора доводи про необхідність накладення арешту на мобільний телефон та ноутбук не знаходять свого підтвердження, оскільки під час розгляду справи в суді не доведена необхідність накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, збереження яких не є необхідною умовою проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Як вбачається з клопотання про накладення арешту на мобільний телефон та ноутбук, та як зазначено у клопотанні, вказане майно має значення речових доказів, так як являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Однак, будь-яких доказів, які б підтверджували ці доводи сторони обвинувачення до клопотання та в суді не надано.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи обставини кримінального провадження, оцінюючи дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи на предмет непропорційності та непомірності тягарю, слідчий суддя приходить до висновку, що відсутні підстави для накладення арешту на мобільний телефон та ноутбук, передбачені ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.

Керуючись статтями 170-173, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000118 від 16.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1