Справа № 544/2557/23
пров. № 1-кп/544/33/2024
Номер рядка звіту 389
В И Р О К

іменем України

15 листопада 2024 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференцз`язку в залі суду по вул. Ярмарковій, 17, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000326 від 23.08.2023, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покотилівка Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, військовослужбовця за мобілізацією, який на момент вчинення кримінального правопорушення обіймав посаду гранатометника 2 піхотного відділення 3 піхотного взводу 2 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 20.12.2022 Миргородським міськрайонним судом за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 Кримінального кодексу України (далі КК України),

із участю сторін кримінального провадження із боку обвинувачення: прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборонни Центрального регіону ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_3 28.07.2023 призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.07.2023 року за №11 солдата ОСОБА_6 призначено на посаду гранатометника 2 піхотного відділення 3 піхотного взвод) 2 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», солдат ОСОБА_7 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнно стану» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, яки продовжено і на теперішній час. Однак, солдат ОСОБА_7 , під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях. ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем, перебуваючи на посаді гранатометника 2 піхотного відділення 3 піхотного взводу 2 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів ухилення від несення обов`язків військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки вчинив злочин за наступних обставин. На підставі затвердженого вищим командуванням плану формування та проведення бойового залагодження, військова частина НОМЕР_1 повинна була здійснити марш з місця тимчасової дислокації біля АДРЕСА_2 до полігону біля н.м. Біла Церква Київської області. 12 серпня 2023 року військовослужбовцям 2 піхотної роги військової частини A4973 командиром зазначеної роти ОСОБА_8 під час вечірнього шикування в період з 21:00 год. до 21:30 год. доведено план формування та проведення бойового залагодження військової частини НОМЕР_1 , а саме про здійснення маршу (передислокацію) військовослужбовців підрозділів військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово розміщувались біля населеного пункту АДРЕСА_2 до полігону військової частини НОМЕР_2 , з метою проведення маршу, відповідно до плану формування та проведення бойового залагодження військової частини НОМЕР_1 розташованому біля населеного пункту АДРЕСА_3 , при цьому 2 піхотна рота виїжджала частинами та остання частина 2 піхотної роти повинна була до 13:00 год. 18.08.2023 вирушити з місця тимчасової дислокації біля населеного пункту АДРЕСА_2 до полігону біля м. Біла Церква. Зазначений вище наказ також усно було доведено гранатометнику 2 піхотного відділення 3 піхотного взводу 2 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_3 , який попередньо попереджався про кримінальну відповідальність за невиконання наказу, самокалічення та самовільне залишення військової частини та місця бою. В подальшому, солдат ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з метою ухилитись від несення обов`язків військової служби та ухилення від виконання наказу, шляхоу самокалічення у невстановлений досудовим розслідуванням час. але не пізніше 11 год. 00 хв. 18.08.2023, знаходячись біля збиральні на території ; тимчасово розміщення військової частини НОМЕР_1 біля населеного пункту АДРЕСА_2 , за допомогою уламка скла, який знайшов біля вбиральні, наніс собі порізи на руках, в результаті чого утворилась різані рани передньої поверхні обох передплічь.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у вчиненому злочині невизнав пояснив, що у нього іще до служби, була травма голови, а там розболілася голова, ухо і зуб, він із-за болю не спав ночами, почав проситися допомоги у місцевих лікарів у частині, йому відмовили, і тому йому прийшлося іти на такий вчинок, щоб потрапити у лікарню і отримати повноцінне лікування. До командування про лікування звертався у усній формі. Травми наніс собі свідомо, щоб привернути до себе увагу керівництва, а не уникнути відправки на схід. Один раз Скрипку возили до лікаря у м. Пирятин, повозили по місту, вирішили свої питання, зайшли до лікаря, який його не оглядав, а тільки поговорив з ним, потім привезли назад у с. Смотрики. Пізніше командир дав добро, щоб він поїхав у м. Полтаву на лікування, його відвезли у психіатричну лікарню, де надали допомогу, усе це було після того, як він порізав собі вени. Щоб повідомляли його про відправлення на бойове злагодження, він не пам`ятає. Ушкодження собі наніс, бо на нього ніхто не звертав увагу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просила виправдати обвинуваченого. Рахує, що його вина не доведена. Він мав зубний біль, але на його прохання повезти до лікарні ніхто з командування не реагував у зв`язку з цим, щоб привернути увагу він і вчинив кримінальне правопорорушення.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що обвинувачений проходив військову службу у їх військовій частині. У 20 числах червня місяця ОСОБА_3 був призваний ОСОБА_10 військовим комісаріатом і доставлений для проходження служби у військову частину. Прослуживши десь 3-5 дні даний військовослужбовець зарекомендував себе негативно. Їхня частина повинна була передислоковуватися з одного місця на інше, був загальний наказ по військовій частині і доведений до кожного військовослужбовця, це було близько 12 години дня, а вже через 30-40 хв. йому було надана інформацію,що ОСОБА_3 порізав собі вени. Йому була надана медична допомога працівниками медичної частини, а через годину його направлено у лікарню. Командиром частини установлено час звернення до медичної частини, було встановлено термін, коли особа може звернутися для запису і військових документах. На той час стосовно Скрипки таких записів не було. Якщо б останній звертався по медичну допомогу офіційно, то повинен би бути запис у книзі. З його точки зору обвинувачений вчинив зазначені дії, через небажання проходити військову службу, по морально-діловим якостям у нього був найнижчий рівень у всьому підрозділі. Його можна охарактеризувати як військовослужбовця, максимально з негативної сторони. Чи хотів ОСОБА_3 проходити службу йому невідомо, процесуальних документів щодо останнього він не підписував. На його точку зору, ніяких психічних хвороб у військовослужбовця не було, є комплек документів ВЛК, що містить підписи восьми лікарів, які підтвердили, що ОСОБА_3 придатний для проходження служби. Бажання проходити службу було відсутнє, це було видно з поведінки даного військовослужбовця, який вів себе незовсім адекватно, поставлені завдання виконував після 3 чи 4 зауваження. ОСОБА_3 вів себе дивно, неадекватно, не так як усі інші, він гадає, що це було зроблено навмисно. У кожній військовій частині є медпрацівники, і кожен військовий, який потрапляв на територію військової частини для проходження військової служби був оглянути таким працівником та психіатром, проходив відповідні тести. Коли свідок уперше побачив ОСОБА_3 , то не помічав у нього відхилень, а після тижня служби, почав вести себе неадекватно, вживав їжу у місцях загального користування. Чи звертався ОСОБА_3 із скаргами на зубний та головний біль він не пам`ятає, записи у відповідних книгах відсутні. Коли військовослужбовець звертається із скаргами, то вноситься запис у відповідну книгу, а останній, разом із відповідальною особою направляється у медзаклад та оглядається лікарем, чи оглядався Скрипка він не знає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що ОСОБА_3 це їхній колишній військовослужбовець 3 взводу 2 роти, де він на той час виконував обов`язки заступника командира роти. На момент коли останній вчинив зазначені дії, він знаходився не у частині, свідком події не був. З тих пір, коли Скрипка з`явився у їхньому підрозділі, він поводив себе дуже дивно, мало з ким спілкувався, постійно з його боку були такі дії, які наводили на думку, що людина психічно хвора. Обвинуваченого було повідомлено, що вони міняють місце дислокації і від`їжджають у ОСОБА_12 . На той момент командир батальйону прийняв рішення, що Скрипка залишається через проблеми зі здоров`ям. Останній постійно скаржився на головний біль і його неодноразово водили у медпункт, де йому надавалася допомога, йому була присталена персонально людина, яка цим займалася. Скрипку також возили на освідування у ОСОБА_13 чи ОСОБА_14 , він не пам`ятає, але лікарі нічого не визнали у нього, не знайшли ніяких відхилень і він повернувся у частину. Пізніше Скрипку було повідомлено, що вони усе таки від`їжджають у ОСОБА_12 . Про деяку дії Скрикпи йому взагалі розповідати не хочеться, він постійно викидав тактичне майно, яке йому видавалося під розпис, яке йому потім повертали, також він викидав речі у туалет. ОСОБА_3 окрім головної болі, мав проблеми з ногами. У зв`язку з тим, що він себе так поводив, було прийнято рішення відвезти його у лікарню, щоб визначити , чи він справді психічнохворий. Особисто він ніразу не чув, щоб останній спілкувався по телефону з дружиною, розмови були тільки з мамою, і то був випадок, коли Скрипка наче втратив телефон, мама не могла до нього додзвонитися і дзвонила командуванню, а виявилося, що телефон був під матрацом на ліжку останнього. Про конфлікти Скрипки з рідними він не чув. З його слів він знає, що у нього були конфлікти з чи то з сином, чи то з пасинком, але це було іще до мобілізації, останній його штовхнув, той упав та ударився головою, через це вона тепер у нього болить. Чи був цей конфлікт пов`язаний з заподіянням ОСОБА_3 собі тілесних ушкоджень, він не знає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що солдата ОСОБА_3 знає, служив з ним. Коли сталася зазначена подія, він був на полігоні, про неї знає зі слів свідків, йому зателефонували і сказали, що таке трапилося. ОСОБА_3 може охарактеризувати задовільно, він поводив себе дивно. Щодо надання йому медичної допомоги, останній звертався, і вона була йому неодноразово надана, він постійно ходив у медпункт, куди його супроводжували, у наданні допомоги йому не відмовляли. Скрипка був у невропатолога, проходив обстеження у нарколога, бо була підозра вживання ним наркотичних речовин, але тест нічого не показав. Наказом усіх обмежено придатних було залишено у військовій частині, вони не їхали у ОСОБА_12 , а залишались у с. Смотрики. Скрипка поводився дивно, викидав речі, інвентарне майно, міг після прання свого одягу, який повісив сушитися, зняти і одягти чужий одяг, були і інші випадки, про які він говорити не хоче, спокійно він себе не поводи. Про конфлікти з рідними ОСОБА_3 не розповідав, спілкувався тільки з матір`ю без конфліктів.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що він у складі патруля громадської охорони, забезпечуючи безпеку здійснював обхід наземних постів. Біля одного з таких постів знаходився громадянин Скрипка. На руках, а також шиї даного громадянина були порізи. Коли ОСОБА_17 підійшов перевірити порізи на тілі Скрипки, то він побачив, що життю даної особи нічого не загрожує. Після цього Скрипці була надана необхідна медична допомога. Зазначив, що Скрипка нічого не говорив. На запитання де він знаходився і звідки в нього дані порізи, нічого не відповідав. Предмет, яким могли бути здійснені порізи виявлено не було. Зазначив, що напевно Скрипка самостійно здійснив дані порізи. На місці де був виявлений громадянин Скрипка окрім нього, нікого більше не було. Раніше бачив Скрипку декілька разів, особисто з ним не говорив. Взагалі Скрипка здавався йому дивним. Конфліктів у Скрипки з іншими військовослужбовцями не було.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив, що Скрипку практично не знає. Вони деякий час служили у одній військовій частині, доки їх не сформували, за цей період нікого близько не взнав. Про випадок, що військовий порізав руки він пам`ятає. Пояснив, що пмітив Скрипку, коли той ішов і його руки були у крові. Скрипку забрав комбат, йому надали першу допомогу. Потім свідка поставили у патруль, для супроводження Скрипки у лікарню у м. Пирятин. По дорозі у лікарню Скрипка не розповідач чому так учинив, був мовчазний, поведінка була спокійною, на те, що у нього щось болить не скаржився. Чи забирали вони Скрипку, із лікарні, після надання допомоги, у частину він не пам`ятає, мабуть його забрали ВСП. Після Скоипку не бачив, бо їх відправили. Дана подія сталася у літку 2023 року. На той час він служив у частині сержантом матеріального забезпечення. Скрипка його товаришем не був, про особисте не розповідав, охарактеризувати його не може. Подробиць не пам`ятає, бо з дня події пройшло більше року.

У судовому засіданні від допиту свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 прокурор, обвинувачений та захисник відмовилися, у зв`зку з тим, що вони не були безпосередніми свідками кримінального правопорушення, а також на даний час проходять службу у ЗСУ. Вказані свідки протягом розгляду кримінального провадження перебували у зоні бойових дій, у зв`язку з чим у суду не було змоги їх допитати.

Беручи до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_21 , його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами:

- повідомленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про кримінальне правопорушення (в порядку статті 214 КПК), скоєне ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України та напаралення матеріалів для прийняття рішенні та внесення відомостей до ЄРДР;

- поясненням ОСОБА_3 , який пояснив, 18.08.2023 об 11 год 00 хв. наніс собі тілесні ушкодження у вигляді порізів рукна внутрішній поверхні передліччя тому, що не бажає проходити військову службу;

- поясненням ОСОБА_16 , про те, що 18.08.2023 близько 11 год. 00 хв. виконував свої службові обов`язки та виявив, що біля одного з постів стояв солдат Скрипка з порізаними руками та шиєю, якому була надана першоа допомога, після чого його відправили у лікарню, а вся рота у якій він прохив службу виїхала на полігон;

- поясненням ОСОБА_18 , який посянив, що проходить службу разом із ОСОБА_3 , знає його близько місяця. Останні проявив себе як невідповідальний, у наряди він не ходить, зброю йому не видають через його неадекватність, замкнутий ні з ким не розмовляє. Йому повідомили, що ОСОБА_3 порізав собі руки, вважає, що він зробив це через небажання проходити війсбкову службу;

- витягом з наказу командира вйськової частини НОМЕР_1 , згідно якого солдата ОСОБА_3 з 28.07.2023 прийнято на військову службу до Збройних Сил України та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ;

- службовою характеристикою ОСОБА_3 , відповідно якої останній у період проходження служби зарекомендував себе з негативної сторони, накази старших за званням не виконує та вимагає постійного контролю з боку командирів усіх ступнів, у професійному відношенні підготовлений незадовільно. З товаришами по службі не підтримує рівних стосунків, на критику та зауваження старших начальників не реагує, намагається самоусунутись,за характером непокійний, у критичних ситуаціях поводить себе неадекватно;

- довідкою військово-лікарської комісії № 5/4182/1 від 24.06.2023 відповідно якої рядовий ОСОБА_3 придатний до військової служби;

- довідкою лікаря КП «Пирятинська лікарня Пирятинської міської ради» ОСОБА_22 № 1060 від 18.08.2023, відповідно якої ОСОБА_3 був доставлений до КП «Пирятинська лікарня Пирятинської міської ради» з діагнозом різані рани передньої поверхні обох передпліч;

- медичною характеристикою начальника медичної служби-медичного пункту в/ч НОМЕР_3 стосовно військовослужбовця ОСОБА_3 , відповіно якої 01.08.2023 заступник командира роти з морально-психологічного забезпечення молодший лейтенант ОСОБА_15 повідомив про неадекватну поведінку військовослужбовця ОСОБА_3 , а саме: не виконував прямі накази командира, під час розмови з командиром міг розвернутися і піти геть, неодноразово ходив в туалет в спальному приміщенні роти у відро призначене для прибирання. Після огляду в медичному пункті висунув скарги на головний біль, невідомої локалізації. 02.08.2023 був направлений до КП «Пирятинська лікарня Пирятинської міської ради» до невролога зі скаргами на болі в потилиці ліворуч, в ділянці лівого вуха в потилиці, відсутність нічного сну. Була надана рекомендація для подальшого дообстеження (МРТ);

- наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 15 від 19.08.2023 про початок службового розслідування з метою уточнення пичин та умов справи нанесення собі фізичної шкоди з метою скоєння суїциду військовослужбовцем ОСОБА_3 ;

- фототаблицями щодо спроби самогубства солдата ОСОБА_3 18.08.2023;

- протоколом огляду від 23.08.2023, відповідно якого ОСОБА_3 протягом року питягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності;

- викопіровкою з журналу реєстрації амбулаторних пацієнтів, у якому міститься запис про огляд лікарем-травматологом ОСОБА_23 . ОСОБА_3 ;

- довідкою «Полтавського обласного центру терапії залежностей Полтавської обласної ради» № 4203 від 25.08.2023, відповідно якої ОСОБА_3 на облфіку не перебуває, не лікується;

- довідками Комунального некомерційного підприємства «Миргородська лікарня інтенсивного лікування Миргородської міської ради від 25.08.2023, відповідно яких ОСОБА_3 на обіку у лікаря - нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, за медичною допомогою до спеціаліста не звертався;

- довідкою Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради № 6412/06-11 від 28.08.2023, згідно якої ОСОБА_3 з 21.08.2023 по теперішній час знаходиться на стаціонарному обстежені та лікуванні;

- іменни списком військовозобов`язаних, які призвані і відправлені ІНФОРМАЦІЯ_4 у команду НОМЕР_1 , наданим 27.07.2023 Миргородським РТЦК, у якому значиться ОСОБА_3 ;

- наказамим командира військової частини НОМЕР_1 № 7 від 12.08.2023, № 9 від 13.08.2023 про проведення маршу з визначенням особовим складом військової частини НОМЕР_1 ;

- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 37 від 18.08.2023, яким ОСОБА_3 вважати таким, що вибув на лікування у КП Пирятинська міська лікарня;

- рапортами ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_18 які бачили ОСОБА_3 після того як він порізав руки, надавали допомогу допомогу та суповоджуквали у лікарню;

- витягом з наказу № 39 від 20.08.2023 яким ОСОБА_3 вважати таким, що вибув у КП Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради із зазначенням осіб, які супроводжували його;

- актом досудового розслідування від 30.08.2023 проведеним відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 за №1503/31371, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19 серпня 2023 року №15 «Про призначення службового розслідування» з метою уточнення причин та умов спроби нанесення собі фізичної шкоди з метою скоєння суїциду військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 гранатометником 2 піхотного відділення 3 піхотного взводу 2 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , заступником командира 2 піхотної роти з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 молоділим лейтенантом ОСОБА_15 було проведено службове розслідування, за результатами якого службове розслідування вважати завершеним. Притягнути солдата ОСОБА_3 до відповідальності за порушення статей 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у вигляді дисциплінарного «СУВОРА ДОГАНА»; повідомити органи досудового розслідування про встановлені в діях ОСОБА_3 ознаки кримінального правопор передбаченого частиною 4 статті 409 «Ухилення від військової служби самокалічення або іншим способом» Кримінального кодексу;

- копіями медичної документації ОСОБА_3 , зокрема первинним оглядом ОСОБА_3 від 21.08.2023 проведеним лікарем Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради», де щодо психічного стану ОСОБА_3 зазначено, що « стосовно скоєної суїцидальної спроби пояснює, що: «я не хотів їхати нз полігон, думок покінчити життя самогубством у мене не було». Агресивних тенденцій не - іявляє. На момент огляду суїцидальні думки заперечує. Критика власного стану формальна. Дав згоду на надання стаціонарної психіатричної допомоги»;

- актом судово-психіатричного експерта № 474 від 06.10.2023, із якого вбачається, що ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством не страждає, а виявляє ознаки іншого хворобливого стану психіки у вигляді розладу особистості та поведінки внаслідок комбінованого ураження головного мозку /алкогольно-токсичного, дисциркуляторного. ОСОБА_7 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння /18.08.2023 року/ будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством не страждав, а також виявляв ознаки іншого хворобливого стану психіки у вигляді розладу особистості та поведінки внаслідок комбінованого ураження головного мозку /алкогольно-токсичного, дисциркуляторного/, що позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 підпадає під дію ст.20 КК України. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

ОСОБА_3 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. ОСОБА_3 , на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством не страждає, а виявляє ознаки іншого хворобливого стану психіки у вигляді розладу особистості та поведінки внаслідок комбінованого ураження головного мозку /алкогольно-токсичного, дисциркуляторного. У період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння /18.08.2023 року/ будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством не страждав, а також виявляв ознаки іншого хворобливого стану психіки у вигляді розладу особистості та поведінки внаслідок комбінованого ураження головного мозку /алкогольно-токсичного, дисциркуляторного/, що позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними (т. 2 а.с. 1-11).

Аналізуючи вищевказані докази в їх сукупності, які суд відповідно до вимог ст. 94 КПК України вважає є належними, допустимими і достовірними, та достатніми для прийняття процессуального рішення по справі, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, доказана.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінивши досліджені докази по справі, суд вважає необхідним дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікувати за ч. 4 ст. 409 КК України, ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом самокалічення, вчинене в умовах воєнного стану, так як така юридична оцінка відповідає фактичним обставинам встановленим у ході судового розгляду.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, беручи до уваги інтереси суспільства, відомості щодо особи, його вік, стан здоров`я обвинуваченого, а також те що він вчинив злочин у період іспитового строку. Разом з тим, за місцем служби характеризується негативно, вину не визнав.

Також суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, оскільки злочин вчинено під час дії воєнного стану на території України, а тому дана категорія кримінальних правопорушень викликає значний суспільний резонанс.

Відповідно до вимоги про судимість ОСОБА_7 притягувасвся до кримінальної відповідальності, 20.12.2022 Миргородським міськрайонним судом за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно ч. 4 цієї статті остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до роз`яснень абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику застосування судами кримінального покарання» у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України, про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Таким чином, при призначенні ОСОБА_27 покарання, з урахуванням тяжкості злочину, особи винного, суд визначає йому вид та розмір покарання за ч. 4 ст. 409 КК України і відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України призначає остаточне покарання, враховуючи невідбуте покарання, визначене вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20.12.2022.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 474 від 06.10.2023 підпадає під дію ст. 20 КК України. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Разом з тим, слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

При цьому, зазначені заходи, перелік яких визначений ст. 94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.

При призначенні обвинуваченому покарання враховується судом і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Відповідно до вимог ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні їй покарання за вчинений злочин і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно з вимогами цієї норми кримінального закону та роз`ясненнями, які містяться в п.п. 6, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд, отримавши на розгляд кримінальну справу з обвинувальним висновком та визнавши під час судового розгляду, що злочин учинено в стані обмеженої осудності особою, яка внаслідок наявного у неї психічного розладу потребує застосування примусових заходів медичного характеру, постановляє обвинувальний вирок і при призначенні засудженому покарання враховує його психічний стан як пом`якшуючу покарання обставину з одночасним застосуванням примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання, яка надається при засудженні особи до позбавлення волі медичною службою кримінально-виконавчих установ.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та психічний стан обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003р., звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо тільки в ізоляції від суспільства та про доцільність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті, по якій кваліфіковані його дії, у виді позбавлення волі, крім того відповідно до ст.ст. 20, 93, 94 КК України, суд приймає рішення про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання.

Призначення такого покарання суд вважає відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, що випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Цивільний позов, речові докази та процесцульні витрати відсутні.

З метою забезпечення виконання вироку, уникнення ризиків щодо ухилення від виконання вироку суду та продовження злочинної діяльності суд уважає за необхідне запобіжний захід ОСОБА_3 , застосований до нього на підставі ухвали слідчого судді Октябрьського районного суду м. Полтави від 06.10.2023 та продовжений ухвалими Пирятинського районного суду Полтавської області від 29.11.2023, 17.01.2024, 05.03.2024, 30.04.2024, 21.06.2024, 05.08.2024, 20.09.2024 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуте покарання призначене вироком Миргородськогом міськрайонного суду Полтавської області від 20.12.2022, остаточно призначивши ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 20, 93, 94 КК України застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем відбування покарання.

Зарахувати ОСОБА_3 до строку відбування покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення з 06 жовтня 2023 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 06 жовтня 2023 року.

Запобіжний захід у вигляді взяття під варту, обраний ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Октябрьського районного суду м. Полтави від 06.10.2023 та продовжений ухвалами Пирятинського районного суду Полтавської області від 29.11.2023, 17.01.2024, 05.03.2024, 30.04.2024, 21.06.2024, 05.08.2024, 20.09.2024 продовжити до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1