ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/708/24 Справа № 712/7756/24 Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 вересня 2024 року

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою, що оскаржується, ОСОБА_9 , яка обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 23 листопада 2024 року включно. Одночасно визначено можливість внесення застави для забезпечення виконання ОСОБА_9 обов`язків, визначених КПК України. Розмір застави визначено у межах 40 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120,00 грн.

При прийнятті такого рішення, суд врахував ступень тяжкості кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченій ОСОБА_9 яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. Окрім того, суд зазначив, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та на наявність яких вказують тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання останньої винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Також судом враховані дані про особу обвинуваченої, яка будучи громадянкою Республіки Вірменія, на території України проживає на підставі посвідки на тимчасове проживання, тому вона може покинути територію України, неодноразово судима за вчинення корисливих злочинів, не має постійного місця проживання.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить зменшити розмір застави та визначити її у розмірі 10 мінімальних прожиткових мінімумів, оскільки сума, яку визначив суд першої інстанції є непомірною, оскільки вона не має доходів. Вважає, що дана ухвала винесена з порушенням норм кримінально-процесуального закону. Зазначає, що їй не було надано клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою для ознайомлення. Також вказує на те, що розмір застави було визначено судом для працездатних осіб, але обвинуваченій на даний час 70 років і вона пенсіонерка. Вказує, що ні прокурор, ні суд не обґрунтували, чому саме встановлено таку суму. Вважає таке рішення суду упередженим, яке ні чим ні підтверджено, що є порушення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Після докладу суддею-доповідачем змісту ухвали, доводів апеляційних скарг, були заслухані:

- обвинувачена та її захисник, які підтримали вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- прокурор, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність ухвали суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, тобто, питання щодо продовження строків тримання під вартою мають вирішуватися у порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 199 КПК при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Дані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що при прийняті рішення про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ризики, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, не зникли та не зменшились.

Окрім того, колегія суддів враховує той факт, що обвинувачена ОСОБА_7 є громадянкою Республики Вірменія, неодноразово судима за вчинення корисливих злочинів.

Колегія суддів вважає, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується, може реально спонукати її до вчинення дій, спрямованих на переховування від суду.

Отже більш м`який запобіжний захід, а ні ж тримання під вартою не зможе запобігти вказаним ризикам.

З огляду на ці обставини суд першої інстанції привів належні доводи щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до національного законодавства та практики Європейського суду з прав людини, суд першої інстанції, визначив необхідність, при прийняття рішення про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосувати до обвинуваченої альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на неведене, апеляційний суд не вбачає підстав для зменшення розміру встановленої застави.

Всупереч доводам апеляційної скарги, колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону. За таких обставин не вбачається підстав для скасування чи зміни ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 залишити без задоволення, ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 вересня 2024 року без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4