У Х В А Л А

26 жовтня 2024 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Біла Церква Київської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища, фізична-особа-підприємець, розлучений, раніше не судимий

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України,

у кримінальному провадженні № 0003373, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2024,

У С Т А Н О В И Л А:

1. До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

1.1. В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 24.10.2024 близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_8 спільно зі ОСОБА_5 перебували в квартирі АДРЕСА_2 , розпивали алкогольні напої. В цей час, між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка. В подальшому, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_8 , яка сиділа на ліжку в кімнаті, та на ґрунті особистої неприязні, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень потерпілій, умисно наніс ОСОБА_9 декілька ударів обома руками по голові та обличчі.

1.2. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_5 потерпіла ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку тяжкого ступеню із здавленням, гострої субдуральної гематоми зліва, множинних переломів кісток обличчя, забійної рани голови, травми важкого ступеню лівого ока, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння.

1.3. Крім цього, 24.10.2024 близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті особистої неприязні до ОСОБА_10 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень потерпілому, умисно наніс ОСОБА_10 один удар кулаком правої руки в обличчя, від чого потерпілий впав на підлогу та ОСОБА_5 продовжив наносити удари ногами по голові останнього.

1.4. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на голові, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

1.5. Ґрунтуючись на цих обставинах, слідчий зазначає про наявність ознак кримінальних правопорушень, а саме нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння та нанесенні легкого тілесного ушкодження, тобто кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України.

1.6. В обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_5 під вартою слідчий у клопотанні зазначає про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, ризику незаконного впливу на свідків або потерпілих, ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

1.7. Неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтовує неможливістю запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

1.8. В підтвердження того, що підозрюваному надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, слідчим надана розписка підозрюваного. Згідно з нею, ОСОБА_5 отримав ці документи 25.10.2024 о 20 год. 10 хв.

2. В судовому засіданні сторони кримінального провадження висловили такі позиції:

2.1. Прокурор підтримав доводи клопотання та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Деталізував обставини, викладені у клопотанні. Додатково зауважив, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам кримінального провадження

2.2. Захисник проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а вказаним стороною обвинувачення ризикам можна запобігти і шляхом застосування домашнього арешту. Наголосив, що підозрюваний має постійне місце проживання та джерело доходу, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

2.3. Підозрюваний проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що все сталося внаслідок надмірного спільного вживання алкогольних напоїв. Зауважив, що потребує вирішити сімейні питання, а також що має певні проблеми зі здоров`ям.

3. Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшла таких висновків.

3.1. У відповідності до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

3.1.1. З аналізу зазначених норм слідує, що запобіжні заходи можуть застосовуватися, зокрема, до підозрюваного. Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 КПК України повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Як підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.10.2024, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003373 розпочате 24.10.2024.

ОСОБА_5 25.10.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України, що підтверджується письмовим повідомленням про підозру з відміткою ОСОБА_5 про її отримання 25.10.2024. Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

3.1.2. Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція ч.1 ст. 121 КК України передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Отже, виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення ч. 1 ст. 121 КК України, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

3.1.3. Водночас, на підставі ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінальним провадження.

3.1.4. Згідно з положеннями статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, стаття 178 КПК України закріплює перелік обставин, які на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, повинні бути оцінені в сукупності.

3.1.5. Системний аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:

- чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;

- чи наявні ризики кримінального провадження;

- чи наявні обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам;

- індивідуальні обставини підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України.

За таких умов слідчому судді належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

3.2. Щодо обґрунтованості підозри:

3.2.1. Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

3.2.2. В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_5 до кримінальних правопорушень, передбачених ч 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України, а саме нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння та нанесенні легкого тілесного ушкодження.

3.2.3. Як вбачається зі змісту клопотання та підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.10.2024, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003373 здійснюється за фактом отримання 24.10.2024 ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у вигляді ЗЧМТ, СГМ, субарахноїдального крововиливу, перелому лицевих кісток, множинних саден обличчя, а також отримання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень у вигляді травми волосистої частини голови.

3.2.4. Частиною 1 ст. 121 КК України передбачена кримінально відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.

3.2.5. Частиною 1 ст. 125 КК України передбачена кримінально відповідальність за умисні легкі тілесні ушкодження.

3.2.6. Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими матеріалами кримінального провадження формує у слідчого судді внутрішнє переконання про наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України.

3.2.7. Так, відповідно до відомостей, що містяться в рапортах помічника чергового Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області 24.10.2024 на лінію 102 надійшло декілька повідомлень, відповідно до яких за адресою АДРЕСА_3 ОСОБА_8 та ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження. Відповідно до довідки, виданої КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» 24.10.2024 ОСОБА_8 госпіталізовано з діагнозом ЗЧМТ, забій головного мозку, гостра субдоральна гематома зліва, множинні переломи кісток обличчя, забійна рана голови, травма важкого ступеню лівого ока. Також протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 25.10.2024 та висновком експертного дослідження № 227 від 25.10.2024 підтверджується отримання ним тілесних ушкоджень.

3.2.8. Відтак описані події містять в собі ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінальних правопорушень, зазначених у клопотанні.

.

3.2.9. Для визначення причетності ОСОБА_5 до подій кримінальних правопорушень слідчим суддею досліджено докази, надані сторонами, зокрема:

- протокол огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено та вилучено: простирадло червоного кольору із візерунками у вигляді квіток зі слідами речовини бурого кольору, простирадло світло-синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, подушку зі слідами речовини бурого кольору;

- протокол затримання підозрюваного ОСОБА_5 від 24.10.2024, в ході якого відповідно до ст. 208 КПК України проведено особистий обшук останньої, в ході якого виявлено та вилучено: куртку чорного кольору з рукавами сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору марки «Remain» розміру 62/64, пару кросівок марки «Adidas Equipment» зі слідами речовини бурого кольору, спортивні штани марки «Sonn» розміру 4XL темно синього кольору;

- протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 24.10.2024, який повідомив про раптові виниклі неприязні відносини між ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_5 , в результаті чого ОСОБА_5 наніс один удар рукою по обличчі ОСОБА_8 ;

- протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 25.10.2024, в ході якого проведення свідок ОСОБА_11 продемонстрував нанесення удару потерпілій ОСОБА_8 ;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 25.10.2024, який повідомив, що 24.10.2024 за його місцем проживання ОСОБА_5 наніс йому тілесні ушкодження;

- протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 25.10.2024, яка підтвердила показання потерпілого ОСОБА_10 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 24.10.2024, який повідомив, що близько 15 години 24.10.2024 прийшовши до місця проживання потерпілої ОСОБА_8 побачив останню на підлозі, її обличчя та голові були в крові, також на підлозі зі слідами побиття на обличчі був ОСОБА_11 , в кімнаті в кріслі сидів ОСОБА_5 , його руки були побиті, опухлі та в крові. Свідок викликав швидку допомогу;

- протокол освідування підозрюваного ОСОБА_5 від 24.10.2024, відповідно до якого на пальцях та кисті правої руки виявлено видимі садна, рани та подряпини;

- протокол огляду предмету від 25.10.2024, відповідно до якого слідчим оглянуто відеозапис, виготовлений за допомогою нагрудної камери поліцейського, який опитує ОСОБА_8 . Остання вказала на ОСОБА_5 як на особу, яка нанесла їй тілесні ушкодження;

- довідку з КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» від 25.10.2024, відповідно до якої у ОСОБА_8 наявні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку тяжкого ступеню із здавленням, гострої субдуральної гематоми зліва, множинних переломів кісток обличчя, забійної рани голови, травми важкого ступеню лівого ока;

- висновок експертного дослідження № 227 від 25.10.2024, відповідно до якого у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на голові, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

Досліджені матеріали у взаємному зв`язку з обставинами кримінального правопорушення, дають слідчому судді підстави дійти до висновку про наявність обґрунтованої підозри.

3.3. Щодо ризиків кримінального провадження

3.3.1. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

3.3.2. На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду,

- незаконного впливу на свідків та потерпілого;

- вчинення іншого кримінального правопорушення та продовження кримінального правопорушення у якому підозрюється.

Заявлені ризики заслуговують на увагу.

3.3.3. ОСОБА_5 підозрюється зокрема у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Санкція відповідної частини статті відносить інкримінований злочин до тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 , однак у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є відсутність сталих соціальних зв`язків, зокрема підозрюваний розлучений, відсутність належного контролю за всіма кордонами України у зв`язку з веденням повномасштабних воєнних дій.

Отже, надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, тобто після його затримання, із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

3.3.4. Також достатньо обґрунтованим є ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих. Показання свідків та потерпілих, на які посилається сторона обвинувачення, мають значення для цього кримінального провадження. Зокрема потерпілі можуть надати показання щодо безпосередніх обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки в момент отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень в квартирі не ьуло інших осіб, крім підозрюваного.

При цьому КПК України встановлено відмінну процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків та потерпілих, оскільки, не будучи обмеженим у вільному доступі до інших осіб, підозрюваний може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

3.3.5. Щодо ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, слідчий суддя вважає, що він є достатньо ймовірним. Так, як вбачається з досліджених матеріалів, після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , яка більш ніж на 20 років старша за підозрюваного, є жінкою і зважаючи на фізіологію підозрюваного явно фізично слабкіша, ОСОБА_5 наніс ще удари потерпілому ОСОБА_10 , а також іншій особі ОСОБА_11 (протокол допиту свідка від 24.10.2024. Така поведінка підозрюваного свідчить про його схильність до безпідставного вчинення кримінальних правопорушень, що супроводжуються проявом агресії та насильства до оточуючих.

3.3.6. З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим. Отже, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

3.4. Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу

Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у слідчого судді переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу.

Разом з тим, коли йдеться про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слід також зважати на те, чи наявні у справі специфічні ознаки того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (напр., рішення у справі "Лабіта проти Італії" (Labita v. Italy), N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Частиною 1 ст. 176 КПК України закріплена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м?якого (особисте зобов?язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

В цьому кримінальному провадженні на даному етапі слідчий суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки (з урахуванням відсутності потенційних поручителів), адже ці заходи пов`язані з потенційним доступом останнього до свідків та потерпілих, щодо яких можливий ризик впливу, без належних стримуючих заходів. Домашній арешт, зокрема цілодобовий, хоча і пов`язаний з ізоляцією підозрюваного від суспільства, однак зважаючи на встановлені на цьому етапі досудового розслідування ризики, може виявитися неефективним з таких же підстав.

Відтак досліджені під час судового засідання та описані у п. 3.3 цієї ухвали ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження. Слідчий суддя враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному досудовому розслідуванні цього кримінального провадження, яке можливе за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин необхідним є саме тримання під вартою, оскільки застосування застави як основного запобіжного заходу відтерміновує можливість його виконання, що, з урахуванням його особистої зацікавленості в ході цього досудового розслідування, створює можливості для позапроцесуальних дій підозрюваного.

3.5. Щодо індивідуальних обставин підозрюваного відповідно до ст. 178 КПК України

3.5.1. Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі перелічені в статті обставини.

3.5.2. Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу враховує такі обставини:

- надані відомості свідчать про вагомість на даному етапі наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України;

- один з інкримінованих правопорушень КК України відноситься до тяжких і у разі визнання підозрюваного винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років;

- станом на сьогоднішній день ОСОБА_5 виповнилося 36 років, підтверджені належним чином дані, що стан його здоров`я несумісний з триманням під вартою відсутні;

- ОСОБА_5 є фізичною особою-підприємем;

- відомостей про те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки на території України, які б могли в повній мірі нівелювати встановлені ризики, не надані;

- відомостей про майновий стан підозрюваного слідчому судді не надано.

- підозрюваний раніше не судимий.

3.6. Щодо альтернативного запобіжного заходу

Частиною 3 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Зважаючи на те, що кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства щодо потерпілих, та з урахуванням викладених у п. 3.4 цієї ухвали мотивів неможливості нівелювати ризики кримінального провадженні менш суворим запобіжним заходом, слідчий суддя дійшла висновку про неможливість визначення для підозрюваного ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Приймаючи до уваги, визначені ст. 178 КПК України та досліджені в судовому засіданні обставини, які зазначені вище, зважаючи на визначену стороною обвинувачення роль підозрюваного у вчиненні злочину та аналізуючи наведене у сукупності, слідчий суддя доходить висновку, що тримання під вартою є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження. Тому клопотання в цій частині слід задовольнити. Зважаючи на те, що кримінальне провадження розпочате тільки 24.10.2024 та на особливості досудового розслідування відповідної категорії кримінальних правопорушень, слідчий суддя вбачає обґрунтованим тримання під вартою на строк 60 днів, як того просить прокурор.

4. Окремо слід зауважити, що згідно зі ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 176-178, 182, 183, 193-196, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

1. Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задовольнити.

2. Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Біла Церква Київської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з дня його фактичного затримання, тобто до 22 грудня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

3. Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

4. На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

5. Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

6. Повний текст ухвали оголошений 30.10.2024.

Слідчий суддяОСОБА_14