465/4382/23
1-кс/465/1384/24
У Х В А Л А

судового засідання

09.08.2024 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах іпотекоржателя майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження №0000284, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , звернулась до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України, згідно з яким просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2023 року в рамках кримінального провадження №0000284: шляхом заборони відчуження та зміни правового статусу, на: - земельну ділянку за кадастровим номером :01:008:0270, площею 0,1500 га., цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що за адресою: АДРЕСА_1 ; - житловий будинок АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрований у АДРЕСА_2 ).

В обґрунтування клопотання посилається на те, що ухвалою слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2023 року Сколівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2023 року накладено арешт в рамках кримінального провадження №0000284: шляхом заборони відчуження та зміни правового статусу, на: - земельну ділянку за кадастровим номером :01:008:0270, площею 0,1500 га., цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що за адресою: АДРЕСА_1 ; - житловий будинок АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрований у АДРЕСА_2 ).

Заявник зазначає, що ОСОБА_4 являється іпотекодержателем арештованого нерухомого майна, рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.06.2022 у справі №456/6163/21 стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 6 408 697,47 грн. Рішення набрало законної сили 01.08.2022. Видано виконавчі листи №456/6163/21 від 06.09.2022 року. Постановою Львівського апеляційного суду від 04.06.2024 у справі №456/6163/21 надано дозвіл на звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером :01:018:0843 (площею 0,13 га) та на земельну ділянку з кадастровим номером :01:018:0845 (площею 0,02 га), що зареєстровані в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:008:0270, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві власності ОСОБА_5 , але право власності на які не зареєстровано за ним у встановленому законом порядку. Заявник вказує, що станом на момент звернення до суду накладений арешт в межах кримінального провадження перешкоджає ОСОБА_4 як іпотекодержателю та стягувачу реалізувати свої права щодо майна на підставі норм закону Про виконавче провадження та закону Про іпотеку, а рішення Сколівського районного суду Львівської області від 21.07.2021 про розірвання договору купівлі-продажу від 29 грудня 2017 року, р.н.4161 у справі №453/338/20. на яке покликається Львівська торгова-промислова палата не набрало законної сили та було скасовано постановою Львівського апеляційного суду від 01.08.2022. Вказує, що представник Львівської ТПП адвокат ОСОБА_6 брав участь у суді апеляційної інстанції та достеменно знав, що таке скасовано. Відтак, вважає, що він чи заявник зловживали своїми процесуальними правами на шкоду іншим особам, зокрема, іпотекодержателю.

Крім того, клопотання мотивує тим, що на даний момент жодній з осіб про підозру не повідомлено, а між Львівською ТПП та ОСОБА_5 існували виключно цивільно-правові відносини, такі ж як і між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Відтак, адвокат вважає, що необхідність в арешті майна відпала, що є підставою для задоволення клопотання.

Адвокат ОСОБА_3 у судове засідання з`явилась, просить клопотання про скасування арешту майна задовольнити у повному обсязі.

Слідчий у судове засідання не з`явився, на запит суду надав матеріали кримінального провадження №0000284 від 06.07.2022.

Фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України.

Розглянувши клопотання про скасування арешту майна, дослідивши додані до нього матеріали та матеріали кримінального провадження №0000284, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, слідчим відділом Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 06.07.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000284 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2023 року, задоволено клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, погодженого прокурором Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області про накладення арешту, шляхом заборони відчуження та зміни правового статусу, на: земельну ділянку за кадастровим номером :01:008:0270, площею 0,1500 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрований у АДРЕСА_2 ).

Накладено арешт, шляхом заборони відчуження та зміни правового статусу, на:

- земельну ділянку за кадастровим номером :01:008:0270, площею 0,1500 га., цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок АДРЕСА_1 ,

які належать ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрований у АДРЕСА_2 ).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом першим частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З контекстного аналізу вказаних норм слідує, що КПК України надає слідчому судді вичерпний перелік повноважень при розгляді питання про скасування арешту майна, в частині перевірки підстав щодо наявності чи відсутності потреби в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а також підстав щодо обґрунтованості вжиття такого заходу.

Приписами ст. ст. 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

З мотивувальної частини ухвали слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 06.02.2023 у справі №453/1606/22, згідно з якою накладено арешт, вбачається, що при арешті майна слідчий суддя виходив з того, що збереження земельної ділянки та будинку має важливе значення для кримінального провадження, майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, оскільки стосується предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні.

Водночас, на даний час об`єктивних даних, які б підтверджували, що вказане в клопотанні майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі бути предметом, чи об`єктом кримінально протиправних дій, отриманим внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України, з наданих матеріалів не вбачається.

Між тим, ст. 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Крім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» від 25.03.1999). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22.09.1994, «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986).

Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами (арешт майна, з забороною їх відчуження, розпорядження та користування до завершення досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні), які застосовуються, та мету, яку прагнуть досягти, зокрема отримання фактичних даних обставин вчинення кримінального правопорушення та притягнення винних до відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки вищевказані обставини в своїй сукупності викликають сумніви в розумності і співрозмірності подальшого обмеження права іпотекодержателя з завданнями кримінального провадження.

Кримінальне провадження №0000284 було розпочато ще 06.07.2022, а отже, у органу досудового розслідування було достатньо часу для збирання доказів в обґрунтування своїх доводів та надання їх суду. За період тривалого досудового розслідування жодній особі у даному кримінальному провадженні чи інших кримінальних провадженнях за такими ж фактами не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Накладений у даному кримінальному провадженні такий захід забезпечення як арешт нерухомого майна, що триває з 06.02.2023, жодним чином не сприяє швидкому, повному та неупередженому розслідуванню у кримінальному провадженні.

Разом з тим, незважаючи на те, що досудове розслідування здійснюється протягом тривалого проміжку часу, стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави для накладення арешту на вказане майно, яке перебуває у обтяженні заявника. Підозра жодній особі не пред`явлена. Стороною обвинувачення не надано суду допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів що вказують про прямий, або опосередкований зв`язок арештованого майна з обставинами, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Під час судового розгляду встановлено, що для вжиття такого суттєвого заходу обмеження прав особи як арешт належного їй майна має бути дотримано вищенаведені приписи кримінального процесуального законодавства, чітко визначені в ст. ст. 170-173 КПК України.

На переконання слідчого судді, подальше застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна не виправдовує завдання кримінального провадження та співмірності втручання у право заявника.

Крім того, як вбачається з постанови Львівського апеляційного суду від 01.08.2022 у справі №453/338/20 Львівська торгово-промислова палата звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 29.12.2017, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , реєстраційний номер 4161. Судом встановлено, що покупець отримав об`єкти продажу, проведено державну реєстрацію права власності (номер запису 24247091). Покупцем було здійснено наступну передачу майна в іпотеку третій особі ОСОБА_4 на підставі договору іпотеки від 1 липня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (реєстраційний номер 1735), державна реєстрація іпотеки проведена 1 липня 2019 pоку ( запис про обтяження №32193113). Колегія суддів прийшла до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту у виді розірвання договору, що вже частково виконаний з боку продавця, який передав товар, і покупця, який прийняв товар, не відповідає суті порушення договору, що полягає в несплаті грошових коштів за умовами договору. Висновок суду першої інстанції, що порушення покупцем зобов`язань, взятих на себе оспорюваним договором, та на підставі цього розірвання такого договору, є помилковим. Суд першої інстанції не врахував, що відповідно до ч.3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів в за користування чужими грошовими коштами. Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 21 липня 2021 року в частині часткового задоволення позову, розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 133 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,15 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), кадастровий номер :01:008:0270, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , від 29 грудня 2017 року, укладеного між Львівською торгово-промисловою палатою і ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , реєстраційний номер 4161; стягнення з ОСОБА_5 в користь Львівської торгово-промислової палати 5255 грн. судових витрат, - скасувати та в цій частині прийняти нове рішення про відмову в позові.

Як вбачається з інформаційної довідки №283555454 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_4 являється іпотекодержателем нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер :01:008:0270, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); та житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору іпотеки №1735 від 01.07.2019 р.

Як вбачається з рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.06.2022 у справі №456/6163/21 з ОСОБА_5 стягнуто на користь ОСОБА_4 кошти: основну заборгованість в сумі 5238705,00 грн., інфляційне збільшення заборгованості в сумі 752185 грн 35 коп, 3% річних в сумі 417807 грн 12 коп, а всього 6 408 697,47 грн. (Шість мільйонів чотириста вісім тисяч шістсот дев`яносто сім грн. 47 коп.). Рішення набрало законної сили 01.08.2022.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що однією із засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, слідчий суддя вважає, що доводи заявника, викладені в клопотанні, є обґрунтованими, у подальшому застосуванні арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2023 року на земельну ділянку та житловий будинок АДРЕСА_1 , відпала потреба, такий ступінь втручання у права і свободи особи не виправдовує потреб досудового розслідування, а подальше обмеження прав заявника не буде узгоджуватися з приписами ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на володіння своїм майном, у зв`язку з чим подане клопотання підлягає до задоволення.

Ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або про відмову у такому скасуванні призводить до таких же правових наслідків, як і ухвала про арешт майна або відмову в арешті майна, тому положення п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України у їх взаємозв`язку зі статтями 170, 173, 174 КПК України передбачають право на апеляційне оскарження не лише ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, а також і ухвали про скасування або про відмову у скасуванні арешту майна (правова позиція, викладена в ухвалі Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 23 січня 2024 року у справі 569/19829/21).

Керуючись ст. ст. 174, 309, 376, 394, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах іпотекодержателя майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження №0000284, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою ухвалою слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2023 року в рамках кримінального провадження №0000284: шляхом заборони відчуження та зміни правового статусу, на:

- земельну ділянку за кадастровим номером :01:008:0270, площею 0,1500 га., цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок АДРЕСА_1 ,

які належать ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрований у АДРЕСА_2 ).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1