УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси в рамках кримінального провадження №0000821 від 31.05.2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

22.10.2024р. до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло вказане клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси в рамках кримінального провадження №0000821 від 31.05.2024 року.

Заявник звернулася до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту на майно, а сааме мобільний телефон який було вилучено в ході обшуку 21.06.2024 автомобіля «Mercedes-Benz Vito 109 CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 . Заявник зазначає, що його було допитано в якості свідка, підозру йому не повідомлено, пройшов достатній час для огляду вилученого майна, а тому просить скасувати арешт та повернути власнику.

Заявник до суду направили заяви про розгляд справи за його відсутності заявлені вимоги підтримали в повному обсязі.

Прокурор до суду направили заяву про розгляд справи за його відсутності вказавши, що частково заперечує проти скасування арешту майна в частині користування, при цьому з забороною видалення мобільних додатків, номерів, заборонити псувати, знищувати вказаний мобільний телефон.

Вивчивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Під час вирішення питання про наявність підстав для застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка визначає, що ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобовязує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності. Зазначена правова позиція сформульована ЄСПЛ у справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року. У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також Європейський суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття таких заходів.

Згідно ч. 1 ст. 318 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000821 від 31.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.06.2024 року у справі 947/19527/24 було накладено арешт на майно, вилученого під час обшуку 21.06.2024 автомобіля «Mercedes-Benz Vito 109 CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього додатки слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене майно в ході обшуку транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Vito 109 CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 , вже було оглянуто, прокурор частково заперечував проти скасування арешту з майна, зауваживши про можливість надання в користування, необхідність в накладенні арешту вже відпала, проте оскільки мобільний телефон визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження, то забезпечення арешту майна в частині заборони на відчуження майна та розпорядження ним продовжує діяти.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що скасування арешту майна в частині користування є доцільним та буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, а тому клопотання заявника підлягає частковому задоволенню.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що передача мобільного телефону на відповідальне зберігання власнику не позбавить сторону обвинувачення використовувати мобільний телефон для проведення необхідних слідчих дій та експертиз.

За таких обставин, в цілях не порушення гарантованих Конституцією України та законами України права власності осіб, зокрема права користування майном, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про скасування арешту майна в частині заборони користування - підлягає задоволенню, а транспортний засіб - передачі на відповідальне зберігання власнику з попередженням останнього про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170 - 174 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси в рамках кримінального провадження №0000821 від 31.05.2024 року задовольнити частково.

Скасувати арешт в частині заборони користування мобільним телефоном «iPhone 13 Pro», синюватого кольору; накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси в рамках кримінального провадження №0000821 від 31.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1