УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2024 Справа №607/17357/21 Провадження №1-в/607/357/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с./з. ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-ІХ від 23.08.2023, який набрав законної сили 28.03.2024, стосовно засудженого ОСОБА_4 ,

- за участю прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 (м.т. ),-

ВСТАНОВИВ:

20.09.2024 на адресу суду надійшло клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-ІХ від 23.08.2023, який набрав законної сили 28.03.2024, засудженому ОСОБА_4 , у якому просила замінити покарання засудженому ОСОБА_4 у вигляді арешту на штраф або пробаційний нагляд.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначила, що станом на 19.09.2024 вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.11.2021 у судовій справі №607/17357/21 щодо ОСОБА_4 не виконаний.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просила задовольнити вказане клопотання.

Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечив стосовно задоволення вказаного клопотання та не заперечував стосовно розгляду вказаного клопотання за відсутності захисника.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, вивчивши надані матеріали та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

На розгляді у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001409 від 16.09.2021 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.11.2021, ОСОБА_4 визнато винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.129 КК України та призначено йому покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відповідно до вироку слід було рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок суду набрав законної сили 15.09.2022.

У матеріалах справи наявне повідомлення із Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)», з якого вбачається, що ОСОБА_4 30.11.2022 був доставлений в установу на виконання вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.11.2021.

У подальшому, згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.02.2023 було задоволено клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 про відстрочку виконання вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.11.2021, яким засуджено ОСОБА_4 за ч.1 ст.129 КК України до 6 (шести) місяців арешту.

Згідно вказаної ухвали суду, виконання вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.02.2023, яким засуджено ОСОБА_4 за ч.1 ст.129 КК України до 6 (шести) місяців арешту відстрочено строком на один рік, а саме до 15.02.2024 включно.

ОСОБА_4 звільнено з-під варти в залі суду.

Таким чином, засуджений ОСОБА_4 відбув 2 місяці 16 днів покарання у виді арешту.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.06.2024, було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про приведення вироку у відповідність до Закону України від 23.08.2023 № 3342-IX «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» стосовно засудженого ОСОБА_4 , оскільки як було встановлено під час судового розгляду, засуджений ОСОБА_4 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , до якого Законом дозволено застосовувати покарання у вигляді арешту, а інших підстав для заміни покарання не встановлено

Водночас, 12.08.2024 на адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло повідомлення від т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 , з якого вбачається, що у зв`язку із припиненням діяльності військової частини НОМЕР_1 , останню переформовано у військову частину НОМЕР_2 . Також вказано, що військовослужбовець ОСОБА_4 27.01.2023 звільнений з військової служби командиром військової частини НОМЕР_1 .

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

23.08.2023 Верховною Радою України прийнято Закон України № 3342-ІХ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», яким внесені зміни до статті 60 КК України та який набрав законної сили 28.03.2024 (далі Закон).

Цим Законом, звужено коло осіб, до яких може бути застосовано покарання у вигляді арешту, та доповнено Кримінальний кодекс більш м`яким видом покарання у вигляді пробаційного нагляду.

Так, Законом України від 23.08.2023 № 3342-IX «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», для осіб, які не мають статусу військовослужбовця замінено покарання у виді арешту на покарання у виді пробаційний нагляд.

Також в розділі II «Прикінцеві та перехідні положення» Кримінального кодексу України пунктом 23 передбачено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до статті 72 цього Кодексу».

Відповідно до вимог Кримінально-виконавчого кодексу України, чинного на 27.03.2024 у статті 11 передбачено наступне: ч.2 Установами виконання покарань є: арештні доми, кримінально-виконавчі установи, спеціальні виховні установи (далі - виховні колонії), слідчі ізолятори у випадках, передбачених цим Кодексом. ч.9 Територіальні органи, уповноважені органи з питань пробації, арештні доми, виправні центри, виправні та виховні колонії, слідчі ізолятори організовуються і ліквідуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, а військові частини, гауптвахти і дисциплінарний батальйон -Міністерством оборони України.

Проте, Законом від 28.03.2024 у ч. 2 та ч. 9 ст. 11 КВК України вносяться зміни, а саме: слова «арештні доми» виключаються (підпункт 1 пункту 2 розділу II «Прикінцеві положення» Законом від 28.03.2024.

Разом з тим, Законом від 28.03.2024 статтю 60 КК України викладено в новій редакції, згідно якої покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Таким чином, з 28.03.2024 для невійськових засуджених скасовується покарання у виді арешту, а поняття «арештний дім» виключено з Кримінально-виконавчого кодексу України.

За таких умов засуджені до арешту особи, які не є військовослужбовцями, не можуть продовжувати утримуватись в установах виконання покарання, оскільки в силу вказаних вище вимог Закон від 28.03.2024 поняття «арештний дім» виключено.

Відповідно до п.п. «в» п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають два дні пробаційного нагляду.

Згідно з ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Як вбачається із санкції ч.1 ст. 129 КК України, передбачені такі види покарання: у вигляді пробаційного нагляду на строк до двох років або обмеження волі на той самий строк.

Таким чином, оскільки Закон України № 3342-ІХ від 23.08.2023 поліпшує становище засудженого, а саме пом`якшує вид призначеного покарання та як було встановлено у судовому засідання, ОСОБА_4 звільнений з військової служби 27.01.2023, тобто не є військовослужбовцем, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 , слід замінити невідбуту частину покарання у виді арешту на пробаційний нагляд відповідно до ст. 72 КК України.

Так, станом на день постановлення рішення, строк невідбутої частини покарання засудженого ОСОБА_4 у виді арешту складає 3 місяці 13 днів. З урахуванням вимог п.п. «в» п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України, в перерахунку 1 день арешту відповідає двом дням пробаційного нагляду - строк невідбутої частини покарання складає 6 місяців 26 днів пробаційного нагляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 72, ч.3 ст.74 КК України, Законом України № 3342-ІХ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», ст. ст. 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до Закону України від 23.08.2023 № 3342-IX «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Привести у відповідність вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.11.2021 в частині призначення покарання засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.129 КК України та замість невідбутого покарання у виді 3 (трьох) місяців 13 (тринадцяти) днів арешту, призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 6 (шість) місяців 26 (двадцять шість) днів.

На підставі ст. 59-1 КК України встановити засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду рахувати з дня постановки засудженого ОСОБА_4 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Попередити засудженого, що у разі ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду передбачена відповідальність за ч.3 ст.389 КК України та покарання у виді обмеженням волі на строк до трьох років.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний Тернопільської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1