Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/8535/22
Провадження №1-кп/523/611/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2024 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю перекладачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

за участю прокурорів Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 , ОСОБА_11

за участю захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 , ОСОБА_16

у присутності обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000022 від 3.05.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, з вищою освітою, одруженого, маючого на утримані двоє малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого.

Зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

Фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у скоєнні злочину, передбаченого ст.189 ч.4 КК України, -

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Грозний Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, з неповною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого неофіційно на 7 км, раніше не судимого.

Зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3

Фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4

у скоєнні злочину, передбаченого ст.189 ч.4 КК України, -

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Роздільна Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого на території України.

Зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5

Фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_6

у скоєнні злочину, передбаченого ст.189 ч.4 КК України, -

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, фізична особа підприємець, раніше не судимого.

Фактично зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_7

у скоєнні злочину, передбаченого ст.189 ч.4 КК України, -

Встановив:

Відповідно пред`явленого обвинувачення, наприкінці квітня 2022 року ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , будучи достовірно обізнаними, що на території України оголошений воєнний стан відповідно Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_21 за №64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" за №2102-ІХ від 24.02.2022р. у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України та продовженого Указами Президента України за №133/2022 від 14.03.2022р., №259/2022 від 18.04.2022р., затверджених Законами України №2119-ІХ від 15.03.2022р., №2212-ІХ від 21.04.2022р., №2263-ІХ від 22.05.2022р., діючи навмисно з корисливих мотивів за попередньою змовою відповідно розробленого єдиного плану за допомогою, достовірно знаючи про боргові зобов`язання потерпілого ОСОБА_22 у розмірі 6000 гривень перед невстановленою досудовим слідством особою, під приводу боргу іншій особі висунули ОСОБА_22 незаконну вимогу про передачу їм грошових коштів у сумі 100000 гривень, яка супроводжувалася погрозами заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, які потерпілий сприймав як реальні.

В подальшому, 5.05.2022 року приблизно о 16:00 годині, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, відповідно розподілених ролей, згідно яких ОСОБА_17 та ОСОБА_18 була відведена роль хороших хлопців, які нібито допомагають ОСОБА_22 , а ОСОБА_20 та ОСОБА_19 виступали в ролі поганих хлопців, які чинили тиск на потерпілого, ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , прибули до центрального входу ІНФОРМАЦІЯ_5 , розташованої по АДРЕСА_8 на зустріч з ОСОБА_22 , яка була раніше призначена, де отримали від останнього частину грошових коштів у розмірі 5000 гривень, при цьому з метою залякування потерпілого для подальшого отримання грошових коштів, у разі невиконання їхньої незаконної вимоги, продовжували погрожувати ОСОБА_22 заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, які потерпілий сприймав як реальні, крім того в цей час ОСОБА_20 наніс ОСОБА_22 один удар рукою в область обличчя.

Продовжуючи реалізацію заздалегідь обумовленого злочинного наміру, 10.05.2022 року приблизно о 15:30 годині ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , діючи навмисно за попередньою змовою з корисливих мотивів, спрямованого на незаконне вимагання грошових коштів, знову прибули до центрального входу ІНФОРМАЦІЯ_5 , розташованої по АДРЕСА_8 з метою отримання залишку загальної суми, яку вимагали з ОСОБА_22 , де за їхньою вимогою потерпілий передав їм грошові кошти у сумі 30000 гривень, після чого ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 були затримані співпрацівниками СБУ на місці скоєння злочину.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_19 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні по суті визнав повністю та пояснив, що звільнившись з колонії після відбуття покарання за вироком Російської Федерації, познайомився з ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_6 всі вчетверо, а саме він, ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 зібралися в закладі « ОСОБА_23 », розташованому в центрі міста Одеса по вул. Дерибасівська, в цьому ж барі за столом він і познайомився з ОСОБА_17 . Під час відпочинку до ОСОБА_20 підійшов його знайомий на ім`я ОСОБА_24 , який також там знаходився, став розповідати, що «болгар» - ОСОБА_22 винен йому гроші 6 тис. гривень за картковий борг, який виник за чотири місяці до цього, за домовленістю ОСОБА_22 гроші не віддав, сума боргу кожний день збільшувалася та досягла 100 тис. гривень. На наступний день 15.02.2022 року вони знову зустрілися з хлопцем ОСОБА_24 , який докладно їм розповів про виникнення боргу, вони вирішили йому допомогти, переговорити з ОСОБА_22 , щоб він розрахувався з хлопцем, так як ОСОБА_17 та ОСОБА_18 раніше знали потерпілого. 16.02.2022 року вони вчетверо зустрілися, подзвонили ОСОБА_22 з мобільного телефону, який належав ОСОБА_19 , хто саме розмовляв з потерпілим, не пам`ятає. ОСОБА_22 назначив їм зустріч 18.02.2022 року. В призначений час о 18 годині вчетверо вони приїхали до дельфінарію «Немо», стали розмовляти про борг 100 тис. гривень, ОСОБА_22 все одразу зрозумів, нічого не заперечував, попросив два тижні, пояснюючи, що у нього труднощі з грошима. ОСОБА_17 та ОСОБА_18 якби заступалися за потерпілого з хорошої позиції, він з ОСОБА_20 вели діалог забрати гроші. Потім після спливу терміну ОСОБА_22 сам подзвонив, сказав, що йому потрібний ще час, назначив зустріч, повідомивши, що привезе половину заборгованої суми. Він привіз 5000 гривень, при зустрічі вів себе конфліктно, інші дві зустрічі біля лікарні він також сам назначав. На останній зустрічі, яка відбулася 10.05.2022 року, ОСОБА_22 передав гроші, яку суму, не знає, одразу вони були затримані, кошти ніхто з них не перераховував, вони розлетілися, їх підібрали та поклали йому в задню кишеню.

Вину у скоєнні кримінального правопорушення визнає в частині, що вчинив протиправні дії відносно ОСОБА_22 , не оспорюючи фактичні обставини, не погоджуючись з пред`явленим обвинувачення, що злочин був вчинений у період дії оголошеного воєнного стану, наполягаючи, що вимоги про повернення боргу були висунуті ОСОБА_22 саме 18.02.2022 року на зустрічі, яку останній сам призначив в «Немо», де він вперше його і побачив. ОСОБА_22 ніяких ушкоджень не наносили, вимагали тільки повернути борг.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_20 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні по суті визнав повністю та пояснив, що 14.02.2022 року разом з ОСОБА_19 , з яким познайомився напередодні, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , яких знав давно, знаходилися в закладі « ОСОБА_23 », розташованому в центрі міста Одеса, до них підійшов його земляк знайомий ОСОБА_24 , який розповів про картковий борг, що Костя «Болгар» програв в карти, винен йому гроші, сума боргу за кожний день збільшувалася, гроші не віддає. Він з ОСОБА_18 та ОСОБА_25 знали ОСОБА_22 , загальне коло знайомих, тому вирішили поговорити з ним, щоб він віддав борг. 16.02.2022 року вчетверо вони зустрілися, подзвонили ОСОБА_22 , він назначив зустріч на 18.02.2022 року в «Немо». Вони приїхали, при розмові ОСОБА_22 нічого не заперечував, попросив дати йому два тижні для погашення боргу, що буде намагатися закрити це питання. Потім сам подзвонив, сказав, що не має грошей, що йому потрібний ще час, відтягував, назначав інші зустрічі. При передостанній зустрічі, яка відбулася 5.05.2022 року, ОСОБА_22 провокував його своєю поведінкою, не стримуючи емоції, він хотів дати йому ляпасу, але потерпілий ухилився, ніяких тілесних ушкоджень у нього не було, більше ніяких ударів не намагався йому наносити. Рознервувавшись, він пішов, ОСОБА_22 при цій зустрічі передавав ОСОБА_17 5 тис гривень, але особисто він цього не бачив. На останню зустріч 10.05.2022 року сказав приїхати ОСОБА_22 , він наполягав, щоб ми приїхали всі разом, це була його вимога. Вони під`їхали, ОСОБА_19 став з потерпілим спілкуватися, ОСОБА_22 передав ОСОБА_19 гроші, в цей момент налетіли співпрацівник СБУ, зв`язали їм руки.

Додатково обвинувачений ОСОБА_20 показав, що обговорювали ситуацію, всі дії подзвонити ОСОБА_22 вирішували разом, крім отримання боргу, не планували просити ще якісь гроші, просто хотіли допомогти його знайомому хлопцю, який роботяга, якому було тяжко. Вину визнає, що вчинив протиправні дії відносно потерпілого, не оспорюючи, що обставини щодо вимагання боргу мали місце, не погоджуюсь лише з тим, що події були наприкінці квітня 2022 року, стверджуючи, що вимоги про повернення боргу виникли при зустрічі в «Немо» 18.02.2022 року.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_18 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні по суті визнав повністю та пояснив, що 14.02.2022 року разом з ОСОБА_19 , з яким познайомився приблизно за півтора тижні до воєнного стану, ОСОБА_20 , з якими був знайомий за два роки до подій, ОСОБА_17 , якого знає з дитинства, зустрілися в барі « ОСОБА_23 », де святкували День закоханих, до них підійшов знайомий ОСОБА_20 ОСОБА_24 , який розповів про картковий борг. На наступний день 15.02.2022 року вони знову зустрілися з хлопцем на ім`я ОСОБА_24 , який попросив їх допомогти йому, щоб ОСОБА_22 віддав йому гроші, на що вони погодилися поговорити, оскільки раніше знали потерпілого та з яким особисто у нього були нормальні відносини. 16.02.2022 року подзвонили ОСОБА_22 , хто саме дзвонив, не пам`ятає, він назначив їм зустріч на 18.02.2022 року в «Немо». В призначений час вони там зустрілися, потерпілий підтвердив, що дійсно винен гроші. Пройшло два тижні, ОСОБА_22 весь час відтягував погашення боргу. Сума боргу була 100 тис. гривень. Потім ОСОБА_22 та ОСОБА_20 зустрілися біля лікарні, його при тій зустрічі не було. 10.05.2022 року вони вчетверо приїхали за вимогою ОСОБА_22 на зустріч, де були усі разом затримані. При його затриманні перекладача та захисника не було.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_18 щиро розкаявся, що вчинив неправомірні дії відносно ОСОБА_22 , просив вибачення у потерпілого, запевняючи, що більше нічого подібного вчиняти не буде, що став на шлях виправлення, фактично дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням щодо обставин кримінального правопорушення, не оспорюючи того факту, що вимагали у потерпілого повернення боргу, не відповідність лише в часі вчинення злочину, стверджуючи, що висунення вимог було саме 18.02.2022 року.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні по суті визнав повністю та пояснив, що 14.02.2022 року разом з ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 відпочивали в кафе « ОСОБА_23 », до їхнього столику підійшов товариш ОСОБА_20 ОСОБА_24 , який розповів про картковий борг, спитав: « ОСОБА_22 це ж ваш знайомий?» Вони вирішили допомогти хлопцю, щоб ОСОБА_22 повернув йому борг. 16.02.2022 року подзвонили ОСОБА_22 , він покликав їх на зустріч на 18.02.2022 року в «Немо». В призначений час вони приїхали, поспілкувалися з потерпілим, він сказав, що відасть борг, тоді не було воєнного стану. Через деякий термін він подзвонив, що йому потрібний ще час, оскільки не може одразу відати гроші. Потім ОСОБА_22 призначив зустріч, на якій передав 5 тис. гривень, попросив ще дати йому час. Остання зустріч була 10.05.2022 року, куди він всіх їх запросив, де вони були усі разом затримані, лежачи на землі бачив, як ОСОБА_19 засунули гроші в кишеню. При його затриманні перекладача та захисника не було.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 вказав, що з ОСОБА_22 давно знайомий, між ними були добрі відносини, ніяких конфліктів, боргових зобов`язань не було, боргом іншої особи насправді ніхто не цікавився, хлопець сам підійшов до них, став розповідати, вирішили допомогти. Всього було три зустрічі з ОСОБА_22 : 18.02.2022 року в «Немо», 5.05.2022р., 10.05.2022р., ініціатором всіх зустріч був ОСОБА_22 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 щиро розкаявся, що вчинив неправомірні дії відносно ОСОБА_22 , просив вибачення у потерпілого, запевняючи, що більше нічого подібного вчиняти не буде, фактично дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням щодо обставин кримінального правопорушення, не погоджуючись лише з часом вчинення злочину, стверджуючи, що висунули вимогу повернути борг 18.02.2022 року.

Крім того, винність обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 у скоєнні інкримінованого їм злочину, повністю підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, дослідження яких було проведено судом.

Так, допитаний у суді потерпілий ОСОБА_22 пояснив, що до початку воєнного стану програв ОСОБА_26 , з яким працював в Дельфінарії, в карти 12 тис. гривень, він погодилася на розстрочку, повинен був йому віддати борг по 6 тис. гривень. 24 лютого почався воєнний стан, всі роз`їхалися, зв`язку з людиною, якій він програв, не було. Потім з приводу карткового боргу подзвонив ОСОБА_27 та ОСОБА_19 , запропонували зустрітися. Він не заперечував картковий борг, зустрілися в дельфінарії «Немо», при розмові йому назначили суму 100 тис. гривень, на що він сказав, що це дуже велика сума, попросив три дні відстрочки, ОСОБА_20 став йому погрожувати, що кожний раз будуть його бити, почувши такі вимоги, став хвилюватися за своє життя. Коли він відмовився, ОСОБА_20 з ОСОБА_19 подзвонили ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , яких він знає декілька років, вони приїхали типу йому допомагати, за нього вступитися. Спочатку він вирішив віддати їм гроші, і на цьому все закінчиться, але потім подумав, що якщо відасть гроші, будуть дзвонити під іншим приводом, вимагати ще кошти, тому звернувся до знайомого в СБУ, розповівши про виниклу ситуацію, що у нього вимагають кошти, дав згоду на використання відео камер та «прослушку», назначив зустріч, при якій були присутні ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , де він передав ОСОБА_17 5 тис. гривень, після цього ОСОБА_20 вдарив його рукою, вказавши до кінця наступної неділі віддати 100 тис. гривень. Вони розійшлися. На наступну зустріч, яка відбулася 10.05.2022 року біля лікарні АДРЕСА_9 , він запросив усіх, сказав, що приніс 20-25 тис. гривень, точно суму не пам`ятає, так як їх не перераховував. При цій зустрічі гроші взяв ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 відізвали його в сторону, далі їх всіх вчетверо затримали.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_22 підтвердив, що обвинувачений ОСОБА_18 насилля до нього не застосовував, погроз не висловлював; в основному вимагали гроші ОСОБА_20 та ОСОБА_19 ; особисто ОСОБА_17 казав, що треба віддати, так як він за нього поручився, але нічого не вимагав, вони грали в поганих та хороших хлопців. При першому допиті ОСОБА_22 однозначно зазначив, що картковий борг виник до початку воєнного стану, вимоги начебто йому висунули після 24 лютого 2022 року. В подальшому, будучи присутнім при допиті обвинувачених, став стверджувати, що вимоги повернути борг були йому пред`явлені у квітні 2022 року, не погоджуючись з тим, що вони зустрічалися 18.02.2022 року.

Щодо міри покарання відносно обвинувачених потерпілий ОСОБА_22 поклав вирішення питання на розсуд суду.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_28 показала, що потерпілий ОСОБА_22 є її нареченим, з 24.02.2022 року вони почали разом мешкати, з ким він до цього спілкувався, не знає. Спочатку ОСОБА_22 довго приховував, нічого не розповідав, що у нього неприємності, вона помітила, що його поведінка змінилася, він був засмучений, став ходити на якісь зустрічі, потім він розповів, що у нього картковий борг 6 тис гривень перед його співробітником по роботі ОСОБА_24 , з яким він домовився, що буде частинами віддавати борг пізніше. Був кінець квітня 2022 року, коли подзвонив ОСОБА_18 , сказав ОСОБА_22 , що йому дали три дні на погашення боргу, попросили 100 тис. гривень, яким чином накрутили відсотки, не знає. Вона потрапила на першу зустріч, яка була 29 квітня 2022 року, вони приїхали на паркову, до них вийшли хлопці, її попросили відійти в сторону, на що вона заперечувала, бажаючи залишитися, але потім відійшла на відстань, спостерігаючи здалеку. Зі слів ОСОБА_22 їй відомо про погрози, вимагання грошей, в результаті він сказав, що не буде віддавати борг, звернувся до служби СБУ. В подальшому ОСОБА_22 сказав їй, що розібрався з проблемами, більше питань до нього не буде, звідки брав гроші, не знає, подробицям не цікавилася, для неї було головне, що все нормально.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_28 також вказала, що після затримання обвинувачених її опитували у відділку, показували фото, по свіжій пам`яті вона давала пояснення, впізнала обвинуваченого ОСОБА_20 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 знала раніше, фото ОСОБА_19 бачила в месенджерах, які їй показував ОСОБА_22 . Щодо дати 29.04.2022 року пояснила, що запам`ятало цей день, так як ОСОБА_22 дзвонив в СБУ.

Допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_29 показав, що з потерпілим ОСОБА_22 знайомий, разом з ним працював, він був різноробочим у Дельфінарії «Немо», ОСОБА_22 його роботодавцем. На початку грудня 2021 року ОСОБА_22 запропонував йому пограти з ним в карти на роботі, але оскільки у останнього не було грошей, він заявив, що буде грати на картковий борг, на що всі погодилися. ОСОБА_22 програв йому 6000 гривень, домовилися, що через чотири дні поверне гроші. За договореністю він підійшов до ОСОБА_22 , який сказав, що буде віддавати гроші з процентами. Пройшов час, 14 лютого 2022 року він з товаришем гуляв по вул. Деребасівська, потім зайшли в бар « ОСОБА_23 », де він побачив свого знайомого односельця ОСОБА_20 , якому на перекурі розповів про ситуацію, яка виникла, що ОСОБА_22 не віддає борг. Повернувшись всередину приміщення бару, ОСОБА_30 познайомив його з хлопцями, яким він також все розказав, зійшлися на тому, що зустрінемося через декілька днів. Подзвонив ОСОБА_20 , на сходинах через пару днів він знову докладно розповів, що ОСОБА_22 програв йому 6 тис. гривень та про проценти, хлопці сказали, що допоможуть повернути кошти, оскільки як з`ясувалося вони особисто знали ОСОБА_22 . Коли приїхали до дельфінарію «Немо», він залишився в машині, вони пішли розмовляти з ОСОБА_22 , повернувшись, сказали, що все добре. В подальшому на початку травня ОСОБА_20 сказав, що ОСОБА_22 віддав гроші, привіз йому та передав 5000 гривень, це його цілком влаштовувало, після цього більше не спілкувалися, потім дізнався, що хлопців затримали співробітники поліції.

Додатково свідок ОСОБА_29 зазначив, що звільнився з дельфінарію після початку війни, приблизно через два тижні, поїхав додому, де весь час і знаходився, за кордон не виїжджав, особисто у нього розмова з ОСОБА_22 не виходила, оскільки останній погрожував йому пістолетом, що не поверне гроші, стверджуючи, що борг виник у 2021 році, коли грали в карти «сєку», всі робітники знали про це. ОСОБА_22 тоді перший раз грав з ним в карти, він завжди вигравав, характеризуючи його як не зовсім порядну людину.

- Протоколом огляду місця події від 10.05.2022 року, в ході якого в присутності понятих була оглянута ділянка місцевості парковки біля ОМКЛ №11, розташованої за адресою: АДРЕСА_8 , де стояв автомобіль сірого кольору, який не має відношення до події, поруч з яким знаходилися ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . ОСОБА_19 , у яких були вилучені мобільні телефони та у ОСОБА_19 були виявлені купюри номіналом по 500 гривень у кількості 60 штук на суму 30 тис. гривень, поміщених до сейф. пакету.

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.05.2022 року, в ході якого у присутності понятих свідок ОСОБА_28 впізнала під номером 2 із чотирьох пред`явлених осіб ОСОБА_20 , як особу на ім`я ОСОБА_24 , якого бачила 29.04.2022 року разом з ОСОБА_17 (« ОСОБА_31 ») та ОСОБА_18 (« ОСОБА_32 ») поблизу дельфінарію «Немо», коли останні вимагали у ОСОБА_22 грошові кошти.

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.05.2022 року, в ході якого у присутності понятих свідок ОСОБА_28 впізнала під номером 3 із чотирьох пред`явлених осіб ОСОБА_19 як особу на ім`я ОСОБА_33 , якого бачила 29.04.2022 року разом з ОСОБА_17 («Маліком»), ОСОБА_18 («Муса») та ОСОБА_20 поблизу дельфінарію «Немо», коли останні вимагали у ОСОБА_22 грошові кошти.

- Протоколом огляду речових доказів від 10.05.2022 року, об`єктом якого являються купюри номіналом 500 гривень у кількості 60 штук, вилучених 10.05.2022 року у ході огляду місця події по АДРЕСА_8 з фото таблицею.

- Висновком криміналістичної експертизи за №СЕ-19/116-22/7504-ДД від 1.06.2022 року, відповідно якого 60 банкнот номіналом 500 гривень серії та номеру ЕЖ6764476, ЕЖ3426335, ХЗ8888469, ЕА5423675, АЗ4947943, ЗА0040055 АГ6816909, ЗГ4503904, АЖ3566491, АД8597406, ХБ5177910, ЕА5285345, ЕЄ4301689, ХБ5008537, ГБ9405907, БА2878366, ХГ1581868, ЄЖ7544965, ЄЗ3187906, ЦБ2277555, АД9868283, ББ5141855, ЕА3417096, БВ5087666, АГ8912119, ХГ4185860, ФГ6699980, БР7598685, ЛД0627897, ЛВ0307285, ЄЗ3112392, ХЗ0440352, ВЗ4638393, ХД3455769, ЗВ2023791, АЗ8814694, АЗ7943874, ЄЖ1182880, ББ3762548, АИ4951469, ЦБ0087177, БГ0186865, ЕГ3193746, АВ9848729, ХВ9091395, ХГ0389904, ВИ9159419, ЕА1441867, АИ3197893, ЄБ6273422, ЕА0911305, ГБ5589148, ЄБ1324252, ЄЖ0043697, БА8465392, ГВ6424909, ЄБ1324251, ЄГ8019577, БА3350290, АЖ5969985 відповідають за способами друку та спеціальними елементами захисту грошовим знакам аналогічного номіналу та зразкам, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - Національного банку України.

- Протоколом огляду речових доказів від 10.05.2022 року, об`єктом якого є мобільний телефон марки «Iphone 7+» імеі: НОМЕР_1 , вилученого у ОСОБА_20 10.05.2022 року під час огляду місця події по АДРЕСА_8 з фото таблицею, де при огляді дзвінків в месенджері «WhatsApp» здійснений дзвінокдо абонента НОМЕР_2 , підписаний як «Витя Моряк» ( ОСОБА_19 )

- Протоколами затримання ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 від 10.05.2022 року (час фактичного затримання 15:37 год.).

- Ухвали слідчих суддів Одеського Апеляційного суду від 4.05.2022 року про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій стосовно ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19

- Постанови про залучення до конфіденціального співробітництва ОСОБА_22 від 4.05.2022 року; від 4.05.2022 року про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій стосовно ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19

- Протоколом вручення грошових коштів від 5.05.2022 року, а саме ОСОБА_22 у сумі 5 тис. гривень з фото таблицею та довідкою.

- Протоколом ідентифікації (помітки) грошових коштів від 10.05.2022 року у розмірі 30 тис. гривень номіналом 500 гривень у кількості 60 штук, отриманих в Управлінні СБ України в Одеській області, для вручення ОСОБА_22 з фото таблицею.

- Протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 31.05.2022 року, в якому зафіксована зустріч ОСОБА_22 з ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 5.05.2022 року, 10.05.2022 року.

- Протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді спостереження за особою у публічно-доступних місцях з використанням відео запису, фотографування та спеціальних технічних засобів для спостереження від 31.05.2022 року зустрічі ОСОБА_22 з ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , яка відбулася 5.05.2022р. по АДРЕСА_8 з фото таблицею.

- Протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді спостереження за особою у публічно-доступних місцях з використанням відео запису, фотографування та спеціальних технічних засобів для спостереження від 31.05.2022 року зустрічі ОСОБА_22 з ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , яка відбулася 10.05.2022р. по АДРЕСА_8 з фото таблицею;

- Протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії з деталізацією аудіо, відео запису від 31.05.2022р. зустрічі ОСОБА_22 з ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , яка відбулася 10.05.2022р. по АДРЕСА_8 з фрагментами відео запису

- Протоколом вручення грошових коштів від 10.05.2022 року, а саме ОСОБА_22 у сумі 30 тис. гривень з фото таблицею та довідкою;

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення вважала достатнім, відмовившись від допиту інших свідків відповідно реєстру матеріалів досудового розслідування, мотивуючи тим, що зазначені в реєстрі свідки були понятими та співпрацівниками СБУ, тобто очевидцями скоєного кримінального правопорушення вони не були, більш суттєвого нічого повідомити не можуть. Сторона захисту не наполягала на допиті свідків, у зв`язку з чим суд дослідження інших доказів в повному обсязі не проводив.

Крім цього за клопотанням прокурора у судовому засіданні були відтворені відео записи з огляду місця події від 10.05.2022 року, відео записи негласних слідчих дій за результатами спостереження за особою від 5.05.2022 року, 10.058.2022 року, як додатки до письмових протоколів, а саме мікро-СД, огляд яких був забезпечений за допомогою спеціальної програми за участю співпрацівника правоохоронного охорону.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_16 заявила про недопустимість відео записів належними доказами у зв`язку з порушеннями встановленого законом порядку, вказуючи, що замість слідчої дії як огляд місця події об`єктом огляду була не місцевість, а безпосередньо ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , фактично слідча допитувала затриманих, огляд особи може бути проведений в порядку ст.208 КПК України як особистий обшук, або в порядку ст.236 КПК України, набувши статусу підозрюваних за особливо тяжкий злочин, оскільки кримінальне провадження вже існувало, особи були затримані в результаті проведення негласної слідчої дії, при цьому затриманим не були роз`яснені права ст.63 Конституції України, не були викликані адвокати, незважаючи на те, що у даному випадку участь захисника є обов`язковою відповідно ст.52 КПК України, крім цього відео та аудіо докази не були відкриті обвинуваченим та захисту, що суперечить ст.290 КПК України та є підставою для визнання відео доказів недопустимими, підтверджуючи своє доводи відповідями на запит в ОСІ.

Вислухавши думку учасників процесу прокурора ОСОБА_11 , який не вбачав істотних порушень чинного законодавства, оскільки сторона обвинувачення виконала вимогу надання матеріалів, вважаючи, що складання опису не є обов`язковою, з наданих протоколів стороні захисту відомо про походження носіїв, слід опиратися на процесуальні документи з підписами та датами, стосовно протоколу огляду місця події зазначив, що не вірно названий документ не змінює його суті; захисника ОСОБА_13 , який підтримав клопотання колеги, зазначаючи, що в порядку ст.290 КПК України зобов`язані надати стороні матеріали у повному обсязі, однак співробітник СБУ не залучався для відтворення відео записів, в протоколі особа не зазначена, також в протоколах ознайомлення відсутні дані про ознайомлення з відео записами, прокурором не надано таких доказів; захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , які підтримали позицію своїх колег, обвинувачених, які приєдналися до думки своїх захисників, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику законному представнику про завершення досудового розслідування, а також надати доступ стороні захисту до матеріалів досудового розслідування, речових доказів або до місць їх зберігання.

Згідно ж ч.ч.1-2, 4 ст.87 цього ж Кодексу, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння як порушення права особи на захист, а передбачені цією статтею докази повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду.

В силу ч.12 ст.290 вказаного Кодексу, у випадку не відкриття стороною кримінального провадження матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має прав допустити відомості, що містяться в них, як докази, а за ч.2 ст.86 вказаного Кодексу, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно ст. 86 ч.1 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

З огляду на ст.89 ч.3 КПК України сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Крім цього, не піддаючи сумніву оригінал електронного документа, як достовірно було з`ясовано, відтворення відео доказів можливе лише за допомогою спеціальної програми, якої не було у слідчого, що в свою чергу підтверджує неможливість відкриття даних матеріалів стороні захисту при виконані вимог ст.290 КПК України, перегляд НСРД з носія інформації оригіналу відбувався безпосередньою у судовому засіданні, і в протоколі в якості додатків вказані мікро СД, кожний з яких має свій номер, а диски як вбачається є копіями, які були виготовлені, коли матеріали були засекречені, що не відповідає вимогам ст.254 ч.3 КПК України за змістом якої виготовлення копій протоколів про проведення негласних слідчих (розшукових) дій та додатків до них до прийняття рішення про їх розсекречування у порядку, визначеному законодавством, не допускається.

Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги та сукупність встановлених обставин, суд вважає, що не відкриття стороні захисту в порядку ст.290 КПК України стороною обвинувачення відео та аудіо доказів під час досудового розслідування даного кримінального провадження, істотно вплинуло на дотримання права обвинувачених на захист та унеможливлює використання таких доказів при ухваленні відповідного судового рішення, у зв`язку з чим оглянуті у судовому засіданні аудіо та відео докази як додатки до протоколів суд визнає недопустимими доказами у зв`язку з їх не відкриттям стороні захисту під час досудового розслідування. Дана позиція відображена в постанові Верховного Суду за №369/13825/15 від 6.11.2018р.

Проте, визнана судом недопустимість відео доказів у цьому кримінальному провадженні не впливає на кінцеві висновки щодо доведеності провини обвинувачених за інкримінованим обвинуваченням.

Разом з цим, проаналізувавши досліджені у судовому засіданні інші докази, а саме письмові протоколи, які за змістом та формою відповідають основним вимогам діючого законодавства, пояснення обвинувачених, потерпілого, свідка ОСОБА_28 , в також свідка ОСОБА_29 у їх сукупності, суд дійшов до висновку про достатність, належність та переважну допустимість цих доказів, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

Щодо зауважень прокурора, що стороною захисту була порушена процедура виконання вимог ст.290 КПК України при заявлені клопотання про допит свідка ОСОБА_34 , так як належним чином не було відкрите стороні обвинувачення, суд вважає за необхідне зазначити, що як такого порушення не вбачається, оскільки вимоги ст.290 КПК України не перешкоджають стороні захисту надавати суду докази, положення ч.6 цієї статті не містять згадування щодо показань свідків, оскільки на відміну від сторони обвинувачення, сторона захисту не може проводити допит і отримувати показання, а лише пояснення, які відповідно до ч.8 ст.95 КПК України не є джерелом доказів. Показання свідка, викликаного стороною захисту, з`являються лише під час його допиту у судовому засіданні і таким чином не можуть бути відкриті до цього моменту. Дані висновки викладені у постанові Касаційного кримінального суду за №462/1710/16 від 7.06.2022 року, який підтримав позицію захисту щодо тлумачення положень ст.290 КПК України.

Крім цього, як з`ясовано даний свідок однозначно був відомий стороні обвинувачення, як було озвучено прокурором, в матеріалах кримінального провадження досудового розслідування наявний рапорт, що ОСОБА_29 не змогли знайти, що протирічить встановленому у судовому засіданні, і залишається незрозумілим, чому орган досудового розслідування, який має певні повноваження, не здійснив допит вказаної особи, покази якого є ключовими.

Виходячи з наведеного, суд дійшов до висновку, що підстави для тверджень сторони обвинувачення про порушення вимог ст.290 КПК України відсутні.

Разом з цим слід наголосити, шо прокурор був присутній у судовому засіданні, коли стороною захисту було заявлене клопотання про допит свідка ОСОБА_29 , вислухана думка з цього приводу і сторона обвинувачення вважала за можливе допитати особу, при цьому у судових дебатах прокурор висловив сумніви щодо правдивості свідчень свідка, припускаючи, що вони з огляду на знайомство з ОСОБА_20 змодельовані в частині проміжку часу, що події мали місце до початку воєнного стану.

Аналізуючи досліджені докази, суд критично відноситься до аргументів прокурора щодо недостовірності показів свідка, оскільки покази ОСОБА_29 є детальними, вичерпними та послідовними у хронологічній послідовності розвитку подій, узгоджуються між собою та не мають суттєвих розбіжностей з показами обвинувачених, свідок попереджався про кримінальну відповідальність, давав присягу, у суду не виникає сумнівів у відвертості свідчень свідка, навпаки пояснення потерпілого ОСОБА_22 , який з`явився у судове засідання у супроводженні, наводять на роздуми щодо певної залежності зазначеної особи від правоохоронних органів.

За викладених підстав, зважаючи, що цілісні покази свідка ОСОБА_29 отримані безпосередньо у судовому засіданні, принцип рівності сторін не був порушений, всі учасники процесу мали можливість реалізувати своє право, задавати питання, тому суд визначає їх допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.

У той же час, оцінюючи у сукупності покази обвинувачених, відповідно яких ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 разом та узгоджено перебували в місці та часу скоєння злочину, спосіб вчинення кримінального правопорушення, поведінка обвинувачених, послідовність та чіткість їх дій, також підтверджує розподілення ролей та їх домовленість щодо скоєння злочину.

За змістом положень ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Підсумовуючи вищевикладене, будь-яких даних, які б свідчили про недопустимість вищезазначених доказів, незаконного способу одержання даних, покладених в основу обвинувачення не вбачається.

Таким чином, оскільки прокурором не надані суду інші, крім вищенаведених досліджених доказів, на підтвердження винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм злочину, враховуючи отримані безпосередньо в суді показання обвинувачених, свідків, приймаючи до уваги зміст досліджених письмових доказів та встановлених судом фактичних даних, суд, оцінивши кожний наданий стороною обвинувачення доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність наданих доказів з точки зору достатності та взаємного зв`язку, вважає, що дії ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 необхідно перекваліфікувати зі ст.189 ч.4 КК України на ст.189 ч.2 КК України.

За змістом ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, а саме: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; при цьому обов`язок доказування зазначених обставин відповідно до частини першої статті 92 вказаного Кодексу покладається на прокурора.

Так, до ч.4 ст.189 КК України були внесені зміни Законом України за №2117-ІХ від 3.03.2022 року, який набрав чинності 4.03.2022 року, а саме доповнене словами «чи в умовах воєнного або надзвичайного стану".

Проте, у результаті судового слідства було встановлено, що ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 вперше висунули вимогу щодо повернення карткового боргу 18.02.2022 року при зустрічі з потерпілим ОСОБА_22 в дельфінарії «Немо», покази обвинувачених узгоджені між собою та по суті не спростовуються поясненнями потерпілого, який при його допиті у судовому засіданні не конкретизував дату першої зустрічі з обвинуваченими, поділяючи події до воєнного стану та після воєнного стану. В подальшому, не погоджуючись з показами обвинувачених, будучи підготовленим за клопотання сторони обвинувачення для повторного допиту, заявив, що діяння мало місце в квітні 2022 року, така непослідовність позиції потерпілого розцінюється судом як його зацікавленість, як і свідка ОСОБА_28 , яка є нареченою ОСОБА_22 , в погіршенні становища обвинувачених за особистих причин, пов`язаних з борговими зобов`язаннями. При цьому свідок ОСОБА_28 в своїх поясненнях зазначила, що коли вона зустрічалася з ОСОБА_22 , він довго від неї скривав проблеми, пов`язаних з його боргом, а почали вони мешкати разом з 24.02.2022р.

Після видалення суду до нарадчої кімнати судом було прийняте рішення про поновлення судового слідства для додаткового допиту потерпілого ОСОБА_22 , проте потерпілий, будучи належним чином повідомленим як судом, так і стороною обвинувачення, у судове засідання не з`явився, тим самим у такий спосіб демонструючи своєю поведінкою не бажання приймати участь у з`ясуванні обставин.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_29 конкретизував історію розвитку кримінального правопорушення, без вагань вказуючи, що боргові зобов`язання ОСОБА_22 виникли у грудні 2021 року, обвинуваченими були висунуті вимоги через 3-4 дні після зустрічі з ним 14.02.2022 року, тим самим відновивши ланцюжок недостатньої ланки подій.

Отже у судовому засіданні встановлена наявність фактів вини обвинувачених за ст.189 КК України, які не оспорюють своєї причетності до інкримінованого їм злочину та тієї обставини, що дійсно вимагали грошові кошти від ОСОБА_22 , дали детальні покази, які не суперечать, інші вищевикладені докази також об`єктивно підтверджують їх провину, розбіжності в часі вчинення злочину як вбачається пов`язані з особистими відносинами між обвинуваченими та потерпілим, які раніше були знайомі, знали один одного, у судовому засіданні ОСОБА_22 підтвердив той факт, що є обвинуваченим разом з ОСОБА_18 в іншому кримінальному провадженні.

У відповідності із ст.62 Конституції України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, трактує всі сумніви і протиріччя, що виникли в результаті дослідження в судовому засіданні обвинувальних доказів, на користь обвинувачених, що поліпшує їх становище.

В діях ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 прокурор вбачає ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.189 ч.4 КК України, які органом досудового слідства кваліфіковані, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Однак суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення відносно ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 кваліфікаційну ознаку «в умовах воєнного стану», як надмірно застосовану, у зв`язку з тим, що дана ознака не доведена прокурором та покази потерпілого в даній частині не знайшли свого однозначного підтвердження дослідженими матеріалами справи у ході судового слідства.

Усі дії, які відбувалися в подальшому: звернення потерпілого до правоохоронних органів, зустрічі та розмови, під час яких проводилися НСРД не можуть бути підтвердженням дій за ч.4 ст.189 КК України.

Відповідно Постанови пленуму Верховного суду України за №10 від 6.11.2009 року ч.8 «Про судову практику у справах про злочин проти власності» вимагання є закінченим злочином з моменту пред`явлення вимоги, поєднаної з вказаними погрозами, насильством, пошкодженням чи знищенням майна незалежно від досягнення поставленої винною особою мети.

На переконання суду отримано достатньо доказів винуватості обвинувачених у скоєнні умисного злочину, передбаченого ст.189 ч.2 КК України, оскільки події мали місце до початку оголошення воєнного стану на території України.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_19 своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.189 ч.2 КК України та його дії суд кваліфікує за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчиненого за попередньою змовою групою осіб та його вина доведена в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_20 своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.189 ч.2 КК України та його дії суд кваліфікує за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчиненого за попередньою змовою групою осіб та його вина доведена в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_18 своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.189 ч.2 КК України та його дії суд кваліфікує за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчиненого за попередньою змовою групою осіб та його вина доведена в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_17 своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.189 ч.2 КК України та його дії суд кваліфікує за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчиненого за попередньою змовою групою осіб та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КПК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За правилам ст.65 ч.2 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_18 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, суспільну небезпечність скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, що підтверджується спец. вимогою УІАП ГУНП в Одеській області, долученої стороною обвинувачення до матеріалів судового провадження, притягується до кримінальної відповідальності за вчинення іншого злочину, однак вирок не ухвалений, відносно особи діє презумпція невинуватості, крім цього має місце проживання, міцні соціальні зв`язки, дружину, на його утриманні перебуває малолітні дитина, працює, хоча неофіційно, також суд враховує наявність у обвинуваченого бажання вести законослухняний спосіб життя, його негативне відношення до скоєного діяння, усвідомлення своєї провини, відсутність тяжких наслідків та матеріальних претензій.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст.66 ч.1 п.1 КК України суд відносить щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлені.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_17 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, суспільну небезпечність скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, що підтверджується спец. вимогою УІАП ГУНП в Одеській області, долученої стороною обвинувачення до матеріалів судового провадження, крім цього має місце проживання, міцні соціальні зв`язки, дружину, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, до затримання був волонтером, також суд враховує наявність у обвинуваченого бажання вести законослухняний спосіб життя, його негативне відношення до скоєного діяння, усвідомлення своєї провини, відсутність тяжких наслідків та матеріальних претензій.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст.66 ч.1 п.1 КК України суд відносить щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлені.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_20 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, суспільну небезпечність скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, про що свідчить спец. вимога УІАП ГУНП в Одеській області, долученої стороною обвинувачення до матеріалів судового провадження, крім цього має місце проживання, міцні соціальні зв`язки, родину, до затримання був фізичною особою підприємцем, також суд враховує стан його здоров`я, що він потребує лікування, що знайшло своє документальне підтвердження у ході судового розгляду, негативне відношення до скоєного діяння, усвідомлення своєї провини, відсутність тяжких наслідків та матеріальних претензій.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст.66 ч.1 п.1 КК України суд відносить щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлені.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_19 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, суспільну небезпечність скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше засуджений вироком Російської Федерації, на території України не має судимостей, що підтверджується спец. вимогою УІАП ГУНП в Одеській області, долученої стороною обвинувачення до матеріалів судового провадження, крім цього має місце проживання, міцні соціальні зв`язки, дружину, на утриманні малолітню дитину, також суд враховує його негативне відношення до скоєного діяння, усвідомлення своєї провини, відсутність тяжких наслідків та матеріальних претензій.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст.66 ч.1 п.1 КК України суд відносить щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлені.

Крім того, дослідженням кримінального провадження встановлено, що у ході досудового розслідування здійснювалось залучення експертів для проведення судової технічної експертизи за експертною спеціалізацією 2.1 «Дослідження реквізитів документів» та 2.3 «Дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів», у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених на користь держави процесуальні витрати, загальна сума яких складає 3432,40 гривень.

Крім цього встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучались речові докази, які були вилучені 10.05.2022 року в ході проведення огляду місця події - ділянки місцевості, розташованої за адресою: АДРЕСА_8 , а саме: мобільний телефон марки «Самсунг» імеі1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 , пачка цигарок «Парламент», вилучених у ОСОБА_18 ; мобільний телефон марки «Айфон 7+» імеі1: НОМЕР_1 ; електрона сигарета «glo»; банківська карта «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , вилучених у ОСОБА_35 ; мобільний телефон марки «Хуавей» імеі1: НОМЕР_6 , імеі2: НОМЕР_7 ; ключ від автомобіля марки «Форд»; посвідчення волонтера «Наш дім-Іванків» на ім`я ОСОБА_17 ; договір позичальника з ПТ «Ломбард Перший» № НОМЕР_8 від 08.05.2022 на ОСОБА_36 , вилучених у ОСОБА_17 ; мобільний телефон марки «Самсунг» імеі1: НОМЕР_9 , імеі2: НОМЕР_10 , вилучених у ОСОБА_19 ; купюри номіналом 500 гривень у кількості 60 штук серії та номеру: ЕЖ6764476, ЕЖ3426335, ХЗ8888469, ЕА5423675, АЗ4947943, ЗА0040055 АГ6816909, ЗГ4503904, АЖ3566491, АД8597406, ХБ5177910, ЕА5285345, ЕЄ4301689, ХБ5008537, ГБ9405907, БА2878366, ХГ1581868, ЄЖ7544965, ЄЗ3187906, ЦБ2277555, АД9868283, ББ5141855, ЕА3417096, БВ5087666, АГ8912119, ХГ4185860, ФГ6699980, БР7598685, ЛД0627897, ЛВ0307285, ЄЗ3112392, ХЗ0440352, ВЗ4638393, ХД3455769, ЗВ2023791, АЗ8814694, АЗ7943874, ЄЖ1182880, ББ3762548, АИ4951469, ЦБ0087177, БГ0186865, ЕГ3193746, АВ9848729, ХВ9091395, ХГ0389904, ВИ9159419, ЕА1441867, АИ3197893, ЄБ6273422, ЕА0911305, ГБ5589148, ЄБ1324252, ЄЖ0043697, БА8465392, ГВ6424909, ЄБ1324251, ЄГ8019577, БА3350290, АЖ5969985, на які ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси за №523/4605/22 (Пр.№1-кс/523/1209/22) від 11.05.2022 року був накладений арешт.

Також вивченням матеріалів встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучались речові докази, вилучених в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_20 за адресою: АДРЕСА_7 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung» з с/н НОМЕР_11 ; мобільний телефон марки «ZTE» в корпусі сірого кольору; мобільний телефон марки «Iphone 5» imei: НОМЕР_12 ; мобільний телефон марки «ZTE» в корпусі синього кольору; мобільний телефон марки «Neon A1» з написом «Інтертелеком»; банківська картка «А-Банк» № НОМЕР_13 ; стартовий пакт ТОВ «Лайфселл» № НОМЕР_14 ; копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_19 в 2 прим.; копія ідентифікаційного коду в 2 прим.; посвідчення водія серія НОМЕР_15 на ім`я ОСОБА_20 ; посвідчення водія серія НОМЕР_16 на ім`я ОСОБА_20 ; флеш-носій «Kingmax» 4GB; флеш-носій «Data Travelen» 256 МВ; флеш-носій «SP» 16 GB; мобільний телефон марки «Nokia» в корпусі чорного кольору; ноут-бук марки «HP» в корпусі сірого кольору з написом 3708 із зарядним пристроєм, на які ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси за №523/4605/22 (Пр.№1-кс/523/1201/22) від 11.05.2022 року був накладений арешт.

Крім цього встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучались речові докази, які були вилучені в ході проведення невідкладного обшуку автомобіля марки «Форд» державний номер НОМЕР_17 , який був розташований за адресою: АДРЕСА_8 , а саме: банківська карта № НОМЕР_18 , яка поміщена до сейф-пакету №ВУМ 1000318; автомобіль марки «Форд» чорного кольору державний номер НОМЕР_17 ; предмети, вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_17 , а саме: водійське посвідчення № НОМЕР_19 від 19.05.2012 на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , Тверська область та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Форд Фюжн», державний номер НОМЕР_17 серії НОМЕР_20 , які упаковано до спеціального пакету №INZ2062745, на які ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси за №523/4605/22 (Пр.№1-кс/523/1207/22) від 11.05.2022 року був накладений арешт.

Накладений у кримінальному провадженні за ухвалами слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси за №523/4605/22 (Пр.№1-кс/523/1201/22, Пр.№1-кс/523/1207/22, Пр.№1-кс/523/1209/22,) від 11.05.2022 року, арешт на вилучено майно, підлягає скасуванню за наступними підставами.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

За викладених підстав суд дійшов до висновку, що вищезазначені ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси про накладення арешту на тимчасове вилучене в ході обшуку майно, після набрання вироком чинності підлягають скасуванню, оскільки в подальшому потреба в застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпадає та частина вищезазначених речових доказів, які не є власністю обвинувачених, підлягають конфіскації у дохід держави.

Речові докази - купюри номіналом 500 гривень у кількості 60 штук вище перелічених серії та номеру, які використовувалися для проведення негласної слідчої дії та були отримані в Управлінні СБУ в Одеській області за рахунок кошторису Управління «Особливі витрати», відповідно постанови слідчої СВ відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 7.06.2022 року, як встановлено, повернуті на відповідальне зберігання в Управління СБУ в Одеській області.

Речові докази - ключ від автомобіля марки «Форд», автомобіль марки «Форд» чорного кольору державний номер НОМЕР_17 , як з`ясовано передані власнику ОСОБА_37 відповідно ухвал Суворовського районного суду м. Одеси від 26.10.2022р., 9.11.2022р.

Речові докази мобільний телефон марки «Samsung» з с/н НОМЕР_11 ; мобільний телефон марки «ZTE» в корпусі сірого кольору; мобільний телефон марки «Iphone 5» imei: НОМЕР_12 ; мобільний телефон марки «ZTE» в корпусі синього кольору; мобільний телефон марки «Neon A1» з написом «Інтертелеком»; мобільний телефон марки «Nokia» в корпусі чорного кольору;, які зберігаються в камері схову при відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанцій №000893 від 25.07.2022р., №000894 від 25.07.2022р., №000855 від 23.06.2022р., №000856 від 23.06.2022р., №000852 від 23.06.2022р., №000849 від 23.06.2022р., №000892 від 25.07.2022р., №000898 від 25.07.2022р., №000897 від 25.07.2022р., після набрання вироком чинності підлягають конфіскації у власність держави.

Речові докази мобільний телефон марки «Самсунг» імеі1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 , мобільний телефон марки «Айфон 7+» імеі1: НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Хуавей» імеі1: НОМЕР_6 , імеі2: НОМЕР_7 ; мобільний телефон марки «Самсунг» імеі1: НОМЕР_9 , імеі2: НОМЕР_10 , ноут-бук марки «HP» в корпусі сірого кольору з написом НОМЕР_21 , які були вилучені у обвинувачених (належність майна вищезазначена), які зберігаються в камері схову при відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області відповідно вищевказаних квитанцій, після набрання вироком чинності підлягають поверненню за належністю - ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 .

Речові докази посвідчення водія серія НОМЕР_15 на ім`я ОСОБА_20 ; посвідчення водія серія НОМЕР_16 на ім`я ОСОБА_20 , водійське посвідчення № НОМЕР_19 від 19.05.2012 на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , Тверська область - підлягають поверненню за належністю ОСОБА_20 , ОСОБА_17 .

Інші речові докази, вилучених у ході обшуку, належність яких не встановлена, які передані на зберігання до камери схову при відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області після набрання вироком чинності підлягають знищенню.

На підставі викладеного, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_18 суд, оцінюючи обставини скоєного кримінального правопорушення, спосіб та мотив, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння за ст.189 ч.2 КК України, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні свою вину визнав, його пасивну роль при скоєнні кримінального правопорушення, ту обставину, що він раніше не судимий, його щире каяття, негативне ставлення до скоєного, відсутність тяжких наслідків, те, що він має місце проживання, міцні соціальні зв`язки, приймаючи до уваги поведінку ОСОБА_18 під час судового провадження, з якої вбачається, що він усвідомив протиправність своїх дій, зробив висновки, просив вибачення у потерпілого, має бажання вести законослухняний спосіб життя, на теперішній час не є суспільно-небезпечною особою, на переконання суду його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_18 та попередження вчинення ним нових кримінальних проступків або правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_17 суд, оцінюючи обставини скоєного кримінального правопорушення, спосіб та мотив, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння за ст.189 ч.2 КК України, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, його мінімізовану роль при скоєнні кримінального правопорушення, загальний термін тримання під вартою, який складає більше двох років, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні свою вину визнав, раніше не судимий, його щире каяття, негативне ставлення до скоєного, відсутність тяжких наслідків, те, що він має місце проживання, міцні соціальні зв`язки, приймаючи до уваги поведінку ОСОБА_17 під час судового провадження, з якої вбачається, що він усвідомив протиправність своїх дій, зробив висновки, просив вибачення у потерпілого, має бажання вести законослухняний спосіб життя, на теперішній час не є суспільно-небезпечною особою, на переконання суду його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_17 та попередження вчинення ним нових кримінальних проступків або правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_20 суд, оцінюючи обставини скоєного кримінального правопорушення, спосіб та мотив, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння за ст.189 ч.2 КК України, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, його роль при вчиненні кримінального правопорушення, відповідно якої він чинив психологічний тиск, висловлював погрози, однак, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні свою вину визнав, раніше не судимий, його щире каяття, негативне ставлення до скоєного, відсутність тяжких наслідків, те, що він має місце проживання, родину, зважаючи на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_20 , загальний термін тримання під вартою, який складає більше двох років, його поведінку під час судового провадження, з якої вбачається, що він усвідомив протиправність своїх дій, зробив висновки, просив вибачення у потерпілого, має бажання вести законослухняний спосіб життя, на теперішній час не є суспільно-небезпечною особою, на переконання суду його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_20 та попередження вчинення ним нових кримінальних проступків або правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_19 суд, оцінюючи обставини скоєного кримінального правопорушення, спосіб та мотив, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння за ст.189 ч.2 КК України, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, його роль при вчиненні кримінального правопорушення, яка полягала тільки в тому, що він в руки отримав кошти, приймаючи до уваги загальний термін тримання під вартою, який складає більше двох років, особу обвинуваченого, який у судовому засіданні свою вину визнав, на території України раніше не судимий, його щире каяття, негативне ставлення до скоєного, відсутність тяжких наслідків, те, що він має місце проживання, дружину, на утриманні малолітню дитину, приймаючи до уваги поведінку ОСОБА_19 під час судового провадження, з якої вбачається, що він усвідомив протиправність своїх дій, зробив висновки, просив вибачення у потерпілого, має бажання вести законослухняний спосіб життя, на теперішній час не є суспільно-небезпечною особою, на переконання суду його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_19 та попередження вчинення ним нових кримінальних проступків або правопорушень.

Разом з цим поза увагою суду не залишилася та обставина, що ОСОБА_19 27.10.2016 року засуджений вироком Борисоглібського міського суду Воронезької області за ст.ст.30 ч.3, 228-1 ч.1 п «Г», 66 ч.3, 62 ч.1 КК Росії до 8 років позбавлення волі. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.10.2019 року визначено вважати засудженим за ст.307 ч.3 КК України до 8 років позбавлення волі. Звільнився 8.02.2022 року умовно-достроково, не відбувши 9 місяців 23 дня.

Проте Законом України від 3.03.1998 року «Про ратифікацію Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року до п. 19 Україна не бере на себе зобов`язання визнавати та враховувати вироки Договірних Сторін при вирішенні питань про визнання особи особливо небезпечним рецидивістом, про встановлення факту вчинення злочину повторно та порушення зобов`язань, пов`язаних з умовним звільненням, відстрочкою виконання вироку або умовно-достроковим звільненням, тобто ратифікацією не передбачено врахування вироків, які не ухвалені Іменем України.

З огляду на викладене суд не вбачає підстав для застосування ст.71 ч.1 КК України, а саме приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Водночас, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування та судового провадження в рамках даного кримінального провадження відносно ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвали суду припиняє свою дію 10.10.2024 року. Оцінюючи у сукупності вищевикладені доводи, враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченим міри покарання не пов`язаного з позбавленням волі, суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили застосований відносно обвинувачених ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити.

Також суд вважає за необхідне за наслідком судового розгляду зарахувати ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 в строк відбування покарання час їх попереднього ув`язнення та перебування під вартою у період часу з 10.05.2022 року відповідно протоколу затримання особи від 10.05.2022р. до моменту ухвалення вироку, тобто до 13.09.2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Також, суд приймає до уваги ту обставину, що перш початково відносно ОСОБА_18 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно протоколу затримання особи від 10.05.2022 року до 21.12.2023 року відповідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 21.12.2023 року, якою відносно обвинуваченого був змінений запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, який припиняє свою дію 12.10.2024 року.

При цьому суд вважає за необхідне за наслідком судового розгляду зарахувати ОСОБА_18 в строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення та перебування під вартою у період часу з 10.05.2022 року відповідно протоколу затримання особи від 10.05.2022р. до 21.12.2023 року відповідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 21.12.2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Оцінюючи у сукупності вищевикладені доводи, враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_18 міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75, 76 КК України, ст.ст.100, 174, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.189 ч.2 КК України, призначивши йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.189 ч.2 КК України, призначивши йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.189 ч.2 КК України, призначивши йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.189 ч.2 КК України, призначивши йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_18 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_17 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_20 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_19 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язати ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Виконання вироку в даній частині покласти на відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області за місцем проживання засуджених.

Застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_17 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили - змінити, звільнивши ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти у залі суду.

Застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_20 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили - змінити, звільнивши ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з-під варти у залі суду.

Застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_19 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили - змінити, звільнивши ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з-під варти у залі суду.

Запобіжний захід, застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_18 у вигляді домашнього арешту, після набрання вироком законної сили, припиняє свою дію та підлягає скасуванню.

Стягнути з ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 ОСОБА_19 на користь держави процесуальні витрати у загальній сумі 3432,40 гривень, а саме в рівних частках по 857,60 гривень з кожного, пов`язаних із залученням експертів для проведення судово технічної експертиз за №СЕ-19/116-22/7504-ДД від 1.06.2022 року під час досудового розслідування.

Ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси за №523/4605/22 (Пр.№1-кс/523/1201/22, Пр.№1-кс/523/1207/22, Пр.№1-кс/523/1209/22) від 11.05.2022 року, якими був накладений арешт на вилучене в ході обшуку та огляду місця події майно скасувати.

Речові докази мобільний телефон марки «Samsung» з с/н НОМЕР_11 ; мобільний телефон марки «ZTE» в корпусі сірого кольору; мобільний телефон марки «Iphone 5» imei: НОМЕР_12 ; мобільний телефон марки «ZTE» в корпусі синього кольору; мобільний телефон марки «Neon A1» з написом «Інтертелеком»; мобільний телефон марки «Nokia» в корпусі чорного кольору, які зберігаються в камері схову при відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанцій №000893 від 25.07.2022р., №000894 від 25.07.2022р., №000855 від 23.06.2022р., №000856 від 23.06.2022р., №000852 від 23.06.2022р., №000849 від 23.06.2022р., №000892 від 25.07.2022р., №000898 від 25.07.2022р., №000897 від 25.07.2022р., після набрання вироком чинності конфіскувати у власність держави.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Самсунг» імеі1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 , вилученого у ОСОБА_18 після набрання вироком чинності - повернути за належністю - ОСОБА_18 .

Речові докази - мобільний телефон марки «Айфон 7+» імеі1: НОМЕР_1 , вилученого у ОСОБА_20 , а також ноут-бук марки «HP» в корпусі сірого кольору з написом 3708, посвідчення водія серія НОМЕР_15 на ім`я ОСОБА_20 ; посвідчення водія серія НОМЕР_16 на ім`я ОСОБА_20 - після набрання вироком чинності - повернути за належністю - ОСОБА_20 .

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Хуавей» імеі1: НОМЕР_6 , імеі2: НОМЕР_7 ; посвідчення волонтера «Наш дім-Іванків» на ім`я ОСОБА_17 , водійське посвідчення № НОМЕР_19 від 19.05.2012 на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , Тверська область, вилучених у ОСОБА_17 - після набрання вироком чинності - повернути за належністю - ОСОБА_17 -

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Самсунг» імеі1: НОМЕР_9 , імеі2: НОМЕР_10 , вилученого у ОСОБА_19 після набрання вироком чинності - повернути за належністю ОСОБА_19 .

Інші речові докази, належність яких не встановлена, та які передані на зберігання до камери схову при відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанцій після набрання вироком чинності - знищити.

Виконання вироку в даній частині покласти на ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, який безпосередньо займався розкриттям злочину.

Речові докази - купюри номіналом 500 гривень у кількості 60 штук серії та номеру: ЕЖ6764476, ЕЖ3426335, ХЗ8888469, ЕА5423675, АЗ4947943, ЗА0040055 АГ6816909, ЗГ4503904, АЖ3566491, АД8597406, ХБ5177910, ЕА5285345, ЕЄ4301689, ХБ5008537, ГБ9405907, БА2878366, ХГ1581868, ЄЖ7544965, ЄЗ3187906, ЦБ2277555, АД9868283, ББ5141855, ЕА3417096, БВ5087666, АГ8912119, ХГ4185860, ФГ6699980, БР7598685, ЛД0627897, ЛВ0307285, ЄЗ3112392, ХЗ0440352, ВЗ4638393, ХД3455769, ЗВ2023791, АЗ8814694, АЗ7943874, ЄЖ1182880, ББ3762548, АИ4951469, ЦБ0087177, БГ0186865, ЕГ3193746, АВ9848729, ХВ9091395, ХГ0389904, ВИ9159419, ЕА1441867, АИ3197893, ЄБ6273422, ЕА0911305, ГБ5589148, ЄБ1324252, ЄЖ0043697, БА8465392, ГВ6424909, ЄБ1324251, ЄГ8019577, БА3350290, АЖ5969985, які відповідно постанови слідчої СВ відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 7.06.2022 року передані на відповідальне зберігання в Управління СБУ в Одеській області вважати повернутими за належністю.

Речові докази - ключ від автомобіля марки «Форд», автомобіль марки «Форд» чорного кольору державний номер НОМЕР_17 , які передані власнику ОСОБА_37 відповідно ухвал Суворовського районного суду м. Одеси від 26.10.2022р., 9.11.2022р. вважати повернутими за належністю.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1