Справа № 716/1215/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2024 року місто Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному проваджені №0001914 від 04.05.2024 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чернівці, громадянина України, з середньою освітою, працюючого, не одруженого, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

03.06.2024 до Заставнівського районного суду Чернівецької області надійшов затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001914 від 04.05.2024 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, разом з реєстром матеріалів досудового розслідування, розпискою про отримання копії обвинувального акту обвинуваченим.

Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 10.06.2024 вищезазначене кримінальне провадження призначене в підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні законний представник потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_5 , яка діє на підставі постанови слідчого про призначення законного представника від 13.05.2024 року, заявила про примирення винного з потерпілим ОСОБА_6 , не заперечувала проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 ..

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину визнав, просив закрити відносно нього кримінальне провадження у зв`язку з примиренням з потерпілим, наслідки закриття кримінального провадження йому є зрозумілими.

Пунктом 2 частини 3 статті 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності, визначеними, зокрема, ст.46 КК України, є примирення винного з потерпілим.

Заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання законного представника потерпілого, обвинуваченого про закриття кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно зі статтею 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Статтею 46 КК України визначено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

За пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №12 звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у порядку, встановленому КПК України. Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав.

Одночасно, пунктом 4 вищевказаної постанови передбачено, що умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст.46 КК України ) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Судам слід мати на увазі, що потерпілим може бути лише фізична особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду і яку визнано потерпілим. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів.

Встановлено, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується відноситься до необережних нетяжких злочинів, і не пов`язане з порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас, частиною 1 статті 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України"Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Статтею 59 КПК України визначено, що якщо потерпілим є неповнолітня особа або особа, визнана в установленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, до участі в процесуальній дії разом з нею залучається її законний представник. Питання участі законного представника потерпілого у кримінальному провадженні регулюється згідно з положеннями статті 44 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 44 КПК України врегульовано, що законний представник користується процесуальними правами особи, інтереси якої він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена представнику.

Згідно обвинувального акту, потерпілим у кримінальному провадженні №0001914 від 04.05.2024 є ОСОБА_6 .. Законним представником ОСОБА_6 , відповідно до постанови слідчого, є ОСОБА_5 .

Як вбачається з поданої законним представником потерпілого ОСОБА_5 заяви про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_3 від 27.08.2024 року, така заява підписана ОСОБА_5 , як представником потерпілого, ОСОБА_5 примирилася з обвинуваченим і претензій до нього не має.

З клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 46 КК України встановлено, що він примирився з потерпілою стороною, а отже просить звільнити його від кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання про наявність підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності суд зважає на правову позицію ВС викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 439/397/17 (провадження № 13-66кс18), згідно котрої ВП ВС прийшла до переконання, що поняття «потерпілий» є міжгалузевим, оскільки використовується як у кримінальному праві, так і в кримінальному процесі. Поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). Поняття «потерпілий» у кримінальному праві не має законодавчої дефініції.

Поняття «потерпілий», яке використано у статті 46 КК України, вжито у його кримінально-правовому розумінні, а не кримінально-процесуальному. Виходячи з такого, поняття «потерпілий» в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти нього кримінального правопорушення. Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого. Особа у кримінально-правовому розумінні є потерпілим з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення,а не з моменту подання нею відповідної заяви, як це передбачено у частині 2 статті 55 КПК України. Таким чином, потерпілий в кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально. Кримінальний процесуальний закон (статті 55 59 КПК України) юридично закріплює статус потерпілого учасника кримінального провадження, наділяючи його певними процесуальними правами та обов`язками саме як учасника процесу. Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим базується, зокрема, на принципах гуманізму та економії кримінальної репресії.

З огляду на ці принципи, саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі статтею 46 КК України. Право на примирення у статті 46 КК України це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками. Окрім цього, звільняючи особу від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, ураховуючи вираження волі потерпілим щодо прощення винного, відбувається своєрідне повернення потерпілого у попередній стан, який існував до вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

Беручи до уваги, що потерпілим у кримінальному провадженні №0001914 від 04.05.2024 року відносно ОСОБА_3 є ОСОБА_6 , котрий являється фізичною особою, що набув прав потерпілого у кримінальному провадженні внаслідок спричинення йому фізичної шкоди, котрий безпосередньо постраждав внаслідок вчинення щодо нього кримінального правопорушення, і який з заявою про вираження своєї волі на примирення із обвинуваченим до суду не звертався, заява про звільнення обвинуваченого на підставі статті 46 КК України, подана ОСОБА_5 , яка є законним представником потерпілого, не виражає волі самого потерпілого, а також зважаючи на те, що право на примирення є процесуальним правом особи, реалізація якого здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику, суд приходить до переконання, що заява представника потерпілого та обвинуваченого задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.12, 44, 46, ст.ст. 284-286, 288, 314, 372, 376, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , законного представника потерпілого ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_3 обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим відмовити.

Підготовче судове у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст.286 ч.1 КК України продовжити.

Резолютивна частина ухвали прийнята в нарадчій кімнаті та проголошена 26.08.2024 року.

Повний текст ухвали проголошено о 9:00 годині 28.08.2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1