ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер № 636/6715/24 Номер провадження 1-кс/636/859/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області в м. Чугуїв клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2022 року за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

встановив:

29 серпня 2024 року старший слідчий СВ відділу поліції № 1 Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області з клопотанням, погодженим із прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , обгрунтовуючи свої вимоги наступним.

Слідчим відділом Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000469 від 24 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння потерпілому ОСОБА_7 , вчинене групою осіб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.08.2024 о 16:52 до ЧЧ ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення з органів охорони здоров`я про те, що в лісопосадці в АДРЕСА_2 виявлено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тілесними ушкодженнями в тяжкому стані. ОСОБА_7 доставлено до КНП ХОР "МКЛШНМД". Встановлено, що тілесні ушкодження ОСОБА_7 було завдано групою невстановлених осіб (ЖЄО №7955 від 24.08.2024). У органа досудового розслідування достатньо підстав вважати що до вчинення вказаного кримінального правопорушення злочину, обґрунтовано може бути причетний гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області, громадянин України, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , раніше неодноразово судимий.

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 24.08.2024 близько 15:00 год., перебуваючи поблизу будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , разом з групою осіб, в особі невстановлених осіб (особистість яких процесуально встановити на теперішній час в ході досудового розслідування не виявилось за можливе), на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виникли внаслідок сварки, виник раптовий злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_4 24.08.2024 близько 15:00 год., перебуваючи поблизу будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , разом з групою осіб в особі невстановлених осіб (особистість яких процесуально встановити на теперішній час в ході досудового розслідування не виявилось за можливе), де на той час знаходися ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих стосунків, що склались внаслідок сварки, виник конфлікт, який у подальшому перейшов у бійку, у ході якої ОСОБА_4 разом з невстановленою групою осіб почали бійку з ОСОБА_7 .

Далі, ОСОБА_4 , разом з невстановленою групою осіб, реалізуючи свій раптово-виниклий злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та бажаючи довести його до кінця, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх подальших дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно та протиправно, нанесли чисельні удари руками та ногами ОСОБА_7 в область голови та тулубу, а також спричинили останньому проникаюче поранення черевної частини живота. Після цього, ОСОБА_4 , разом з невстановленою групою осіб, покинув місце вчинення кримінального правопорушення та направилися у невстановленому напрямку.

27 серпня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: умисному тяжкому тілесному ушкодженні небезпечному для життя в момент заподіяння, вчиненому групою осіб.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами огляду місця події від 24.08.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 24.08.2024, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_8 від 25.08.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24.08.2024, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 від 25.08.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 26.08.2024, протоколом проведення слідчого експерименту від 26.08.2024 за участі ОСОБА_10 , протоколом проведення слідчого експерименту від 26.08.2024 за участі ОСОБА_8 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Метою та підставою застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до вимог ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Так в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

1) Відповідно до п. 1 ч. 1. ст. 177 КПК України наявним є ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з мірою покарання, яка загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

2) Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України наявним є ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Враховуючи обставини кримінального провадження, за яких підозрюваний ОСОБА_4 фактично проходить військову службу в одній військовій частині із іншими допитаними свідками, а також може мати інформацію щодо фактичного місця перебування потерпілого, що дає можливість останньому застосувати відносно них фізичний та психологічний вплив з метою зміни показань у подальшому на свою користь. Не зважаючи на те, що в ході досудового розслідування свідки вже були допитані, однак суд відповідно до ст.ст. 23, 95 КПК України сприймає докази безпосередньо.

3) Відповідно до п. 5 ч. 1. ст. 177 КПК України є ризик того, що ОСОБА_4 може продовжити злочинну діяльність, а саме й надалі вчиняти аналогічні дії, оскільки неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що дає органу досудового розслідування вважати, що злочинні дії ОСОБА_4 носять систематичний характер.

У зв`язку з існуванням вищезазначених ризиків, з метою виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що останній вчинив злочин, що відноситься до категорії тяжкого злочину, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить досягнення мети кримінального провадження, а також запобігання зазначеним вище ризикам.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної особи зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків покладених на нього цим кодексом.

Беручи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, що відносяться до категорії тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, а також він є соціально небезпечною особою, може переховуватись від органу досудового розслідування, може вчиняти нові кримінальні правопорушення, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Вказані відомості 24 серпня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000469 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав вказане клопотання, просив його задовольнити з підстав, викладених вище, та обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, зазначивши при цьому, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та вчинити нове кримінальне правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України визнав, при обранні відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою покладався на розсуд суду.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши при цьому, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження, не повністю встановлені фактичні обставини справи, а саме: які тілесні ушкодження наніс потерпілому особисто ОСОБА_4 , просив слідчого суддю обрати відносно його підзахисного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки останній потребує лікування, після поранення, яке отримав під час бойових дій.

Слідчий суддя, заслухавши позицію підозрюваного та його захисника, думку прокурора, дослідивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, приходить до висновку про задоволення клопотання.

Так, у провадженні Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № №0000469 від 24 серпня 2024 року, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровськ, українець, громадянин України, не одружений, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2022 року за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

27 серпня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме ч. 2 ст. 121 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно зі ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан, наявність судимостей.

Надані стороною обвинувачення докази і матеріали кримінального провадження свідчать про наявність достатніх підстав для правової кваліфікації дій ОСОБА_4 на момент розгляду цього клопотання за ч. 2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб.

Підозрюваний в судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. При цьому зазначив, що під час затримання недозволені засоби до нього не застосовувалися, фізичний та психологічний тиск з боку працівників правоохоронних органів не здійснювався, скарг на стан здоров`я не висловлював, хронічними захворюваннями не страждає.

Слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам: переховування від органів досудового розслідування та суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з мірою покарання, яка загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Враховуючи обставини кримінального провадження, за яких підозрюваний ОСОБА_4 фактично проходить службу в одній військовій частині із іншими допитаними свідками, а також має інформацію щодо фактичного місця місця перебування потерпілого, що дає можливість останньому застосувати відносно них фізичний та психологічний вплив з метою зміни показань у подальшому на свою користь. Не зважаючи на те, що в ході досудового розслідування свідки вже були допитані, однак суд відповідно до ст.ст. 23, 95 КПК України сприймає докази безпосередньо.

Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може продовжити злочинну діяльність, а саме й надалі вчиняти аналогічні дії, у органу досудового розслідування є наявні підстави вважати існування даного ризику.

У зв`язку з існуванням вищезазначених ризиків, з метою виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що останній вчинив злочин, що відноситься до категорії тяжких, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить досягнення мети кримінального провадження, а також запобігання зазначеним вище ризикам.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини про те, що національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування альтернативних запобіжних заходів (рішення у справах «Вранчев проти Сербії» від 23 вересня 2008 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, «Буров проти України» від 17 березня 2011 року, «Цигоній проти України» від 24 листопада 2011 року) вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків. При цьому слідчим суддею з`ясовано та оцінено вік, стан здоров`я, майновий та сімейний стан підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При вирішенні питання про доцільність обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , суд оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість обставин, що свідчать про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у скоєні злочину, у вчиненні якого підозрюється, вік підозрюваного, відсутність законних джерел доходу, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, враховуючи існування зазначених ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, приймаючи до уваги, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, встановлених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у зазначеному вище кримінальному правопорушенні злочині, тому застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, в зв`язку з чим слідчий суддя обирає відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить його належну процесуальну поведінку та може запобігти вказаним ризикам та буде належною мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчий СВ відділу поліції № 1 Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, а саме: з 29 серпня 2024 року до 27 жовтня 2024 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а підозрюваним ОСОБА_12 в той же строк з моменту вручення йому копії цієї ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1