Справа № 750/4719/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/86/24
Категорія - п. 3 ч. 2 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002247 від 15.05.2022 року, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2023 року стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тупичів, Городнянського району, Чернігівської області, громадянина України, неодруженого, з професійно - технічною освітою, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 (на теперішній час виведений поза штат), мешканця АДРЕСА_1 , тимчасово мешкає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Смичин, Городнянського району, Чернігівської області, громадянина України, неодруженого, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, з третьою групою інвалідності, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , мешканця АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України,

У С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду першої інстанції:

ОСОБА_9 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за п. 3 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146 КК України та призначено йому покарання:

-за п. 3 ч. 2 ст. 115 КК України 10 років 6 місяців позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 146 КК України 6 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 постановлено обчислювати з дня фактичного затримання на виконання вироку суду.

Зараховано обвинуваченому ОСОБА_9 в строк відбування покарання період перебування під вартою на стадії досудового розслідування з 20 травня 2022 року по 19 серпня 2022 року включно, з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 8 833 грн 13 коп процесуальних витрат на залучення експертів.

ОСОБА_10 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 146 КК України і призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Стягнуто з ОСОБА_10 3962 грн 09 коп процесуальних витрат на залучення експертів.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.05.2022 - скасовано.

Питання про долю речових доказів і документів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Місцевим судом установлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 61 від 16.03.2022 військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації головного сержанта ОСОБА_9 призначено на посаду командира міномета мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та на всі види забезпечення.

13.05.2022, близько 19:30 год, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, на автомобілі марки «AUDI 80», державний номерний знак НОМЕР_2 , у зв`язку із отриманим особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, повідомленням про можливі хуліганські дії громадянина ОСОБА_11 в с. Смичин прибули у домогосподарство за адресою: АДРЕСА_5 .

Прибувши до вказаного домогосподарства та будучи очевидцем можливих протиправних дій громадянина ОСОБА_11 по відношенню до громадянина ОСОБА_12 , зокрема, погроз заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 з метою припинення дій ОСОБА_11 здійснив зі зброї АКС-74 № НОМЕР_3 , що була ввірена останньому та перебувала при ньому, постріл вгору та застосував фізичний вплив до ОСОБА_11 у виді удару кулаком по голові та прикладом автомату в ділянку грудей.

З метою реалізації раптово виниклого умислу на незаконне викрадення людини, діючи з прямим умислом, з метою унеможливлення вільного руху з боку ОСОБА_11 , громадянин ОСОБА_9 , маючи та демонструючи при собі зброю АКС-74 № НОМЕР_3 , здійснюючи таким чином психологічний вплив на волю потерпілого, схопив ОСОБА_11 під руку та утримуючи проти його волі, почав примусово вести з подвір`я домогосподарства до автомобіля марки «AUDI 80».

До дій ОСОБА_9 приєднався ОСОБА_10 , який діючи спільно із ОСОБА_9 , з прямим умислом, з метою унеможливлення вільного руху з боку ОСОБА_11 , усвідомлюючи наявність та використання ОСОБА_9 автоматичної зброї, схопив ОСОБА_11 під руку, та утримуючи його проти волі, примусово продовжив вести до автомобіля марки «AUDI 80». Помістивши у вказаний спосіб потерпілого ОСОБА_11 на заднє сидіння автомобіля, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 сіли по обидва боки від ОСОБА_11 , створивши останньому реальні перепони для вільного руху, пересування, позбавили можливості вільного переміщення, обрання місцеперебування на свій розсуд.

До дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 приєдналась особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, яка знаходячись на подвір`ї домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , спостерігаючи за тим, що відбувається, усвідомлюючи суспільну небезпечність дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , доєдналась до злочинних дій останніх з незаконного викрадення ОСОБА_11 , а саме сіла за кермо автомобіля марки «AUDI 80», державний номерний знак НОМЕР_2 , на задньому сидінні якого примусово, проти його волі, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 утримувався ОСОБА_11 , після чого, діючи умисно, у змові з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з метою доведення злочину до кінця, запустила двигун автомобіля та попрямувала на південно-західну околицю АДРЕСА_3 , що неподалік кладовища.

Внаслідок вказаних дій щодо ОСОБА_11 , останній був відкрито викрадений, примусово і незаконно обмежений у волі, а у подальшому, позбавлений життя ОСОБА_9 внаслідок умисного вбивства, через що настали тяжкі наслідки.

Також, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_9 , близько 20:00 год 13.05.2022, перебуваючи на південно-західній околиці с. Смичин, Чернігівського району, Чернігівської області, що неподалік кладовища, діючи самостійно, з прямим умислом, направленим на вбивство викраденої людини, з метою заподіяння смерті ОСОБА_11 , без участі ОСОБА_10 та особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, які не передбачали, не бажали і не допускали вчинення наступних дій ОСОБА_9 із закріпленої за ним зброї АКС-74 № НОМЕР_3 здійснив один постріл у ділянку голови ОСОБА_11 , влучивши останньому в обличчя зліва, чим спричинив тілесні ушкодження у виді одиничного наскрізного, проникаючого, вогнепального, кульового ушкодження голови з ушкодженням кісток черепа та мозку: вхідної вогнепальної рани № 1 в лівій скроневій ділянці голови, яка є початком раневого каналу, крововиливу в м`які тканини голови та шиї, вхідного вогнепального дірчастого перелому лівої скроневої кістки від якого відходять радіальні розривні тріщини на кістки основи черепа, розриву твердої мозкової оболонки, субарахноїдального крововиливу по випуклій поверхні лівої скроневої долі, на міжпівкульних поверхнях обох тім`яних долей та по основній поверхні правої скроневої долі головного мозку, руйнування речовини головного мозку по ходу раневого каналу, вихідного вогнепального дірчастого перелому кісток основи черепа справа, вихідної рани № 2 на шиї справа, які в комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті.

Смерть ОСОБА_11 настала 13.05.2022 неподалік кладовища на південно - західній околиці с. Смичин, Чернігівського району, Чернігівської області від грубого руйнування головного мозку внаслідок одиничного наскрізного, проникаючого, вогнепального, кульового ушкодження голови з ушкодженням кісток черепа та мозку.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з недоведеністю винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146, п. 3 ч. 2 ст. 115 КК України.

Вважає вирок суду необґрунтованим з мотивів неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Вказує, що судом під час під час судового розгляду та стороною обвинувачення під час досудового розслідування достеменно та повно не встановлені обставини події, за яких 13.05.2022 року ОСОБА_11 отримав смертельне вогнепальне поранення, оскільки ОСОБА_10 безпосередньо не бачив за яких обставин стався постріл, а особа, виділена в окреме провадження ОСОБА_13 судом не допитувався. Вказує на безпідставну відмову судом у задоволенні клопотання сторони захисту про виклик ОСОБА_14 для допиту в суді, чим порушено право обвинуваченого на захист. Також вказує на безпідставну відмову у задоволенні клопотання про призначення судово-медичної експертизи, проведення якої доручити Державній спеціалізованій установі Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України. Вважає протокол слідчого експерименту з ОСОБА_9 від 18.05.2022 року недопустимим доказом по справі, оскільки втрачено відеозапис до протоколу, а в протоколі не відображено детального відтворення дій обвинуваченим. Виражає сумніви щодо достовірності та допустимості показань ОСОБА_10 та протоколу слідчого експерименту з ним, оскільки він не знав куди повезуть ОСОБА_11 , а вирішив сам, що вивезуть за село з метою налякати. Зазначає, що судом було проігноровано показання ОСОБА_10 , що він є інвалідом, після ДТП переніс черепно-мозкову травму і має ряд захворювань, зокрема, хворіє на епілепсію, а після подій 13.05.2023 у нього відбувся епілептичний припадок, з приводу чого він з 14.05.2023 року лікувався, проте, не проведено судово-психіатричної експертизи щодо з`ясування питання чи він правильно сприймав обставини та усвідомлювати свої дії. На думку захисника, висновок судової експертизи зброї від 02.07.2022 року не може бути допустимим та достовірним доказом по справі, оскільки під час досудового розслідування експерт не був присутнім при слідчому експерименті і безпосередньо не сприймав обставин, викладених ОСОБА_9 . Наголошує на відсутності в діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ст. 146 КК України. Переконаний, що жодних доказів того, що ОСОБА_9 з прямим умислом, бажаючи настання смерті потерпілому ОСОБА_11 здійснив постріл у ділянку голови стороною обвинувачення не надано, ОСОБА_10 та ОСОБА_13 моменту пострілу не бачили, тому в цій частині обвинувачення базується виключно на припущеннях. Вказує, що версія ОСОБА_9 , за яких настала смерть ОСОБА_11 , залишилася неспростованою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду стосовно нього скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Також просить повторно дослідити докази, а саме, слідчий експеримент з відеозаписом від 16.02.2023 року, ухвали про призначення судово-медичних експертиз від 02.03.2023 та 18.04.2023 року, судову експертизу зброї від 02.07.2022 року.

Вважає, що вирок суду не відповідає вимогам ст. 370, 374 КПК України, стороною обвинувачення не було доведено наявність у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146, п. 3 ч. 2 ст. 115 КК України, а судом проігноровано доводи сторони захисту, не надавши їм належної оцінки. Вказує, що його показання про обставини, за яких загиблий ОСОБА_11 спочатку опинився у автомобілі, а потім отримав смертельне вогнепальне поранення залишилися не спростованими, адже із ним раніше знайомим не був, умислу на мотивів на його вбивство у нього не було, як і викрадати його з метою подальшого вбивства. Вказує, що судом покладено в основу обвинувального вироку докази, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та отримані з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону.

Інші доводи апеляційної скарги містять аналогічний зміст доводам, викладеним у скарзі адвоката.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить вирок суду стосовно нього скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з недоведеністю винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що його підзахисний є інвалідом 3 групи, яка пов`язана з травмою голови та страждає на приступи епілепсії, він не має вищої освіти, не працює, є соціально замкнутою людиною, а обіцянка сторони обвинувачення щодо майбутньої міри покарання щодо не реального строку справила на нього неабияке враження, тому сторона захисту ставить під сумнів, що через стан здоров`я підзахисного, останній повністю міг усвідомлювати значення відмови від захисника. Переконаний, що ОСОБА_10 не повністю розумів пред`явене йому обвинувачення і міру можливого покарання, оскільки він нічого по справі не пам`ятає. Вказує, що безпідставно не було проведено судово-медичну експертизу щодо ОСОБА_10 , судом не було повною мірою досліджено обставини справи про стан здоров`я підзахисного, адже 14.05.2023 у нього відбулася епілептичний припадок і він потрапив на стаціонарне лікування до КНП Городнянська міська лікарня. Звертає увагу, що якщо б його підзахисний мав захисника на етапі досудового розслідування та розгляду справи у суді 1 інстанції, всі медичні документи були б подані раніше і обов`язковою умовою при розгляді справи ставилося б питання щодо його повної осудності на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. Також вказує, що ОСОБА_10 не мав прямого умислу на інкриміноване йому кримінальне правопорушення. Звертає увагу, що він не усвідомлював факт викрадення ОСОБА_11 , особисто зброї при собі не мав та насильства щодо померлого не застосовував, не думав про будь-які негативні наслідки та не бажав їх настання, а всю ситуацію усвідомив лише після лікування і то не в повній мірі. На думку захисту, при обранні покарання суд не врахував той факт, що ОСОБА_10 проживає з престарілою матір`ю, є єдиним сином і надає матері відповідний догляд, є інвалідом 3 групи та потребує постійного належного лікування, не притягався до кримінальної відповідальності, під час досудового розслідування активно співпрацював зі слідством, добровільно надавав показання.

У запереченні на апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 . прокурор Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_15 просить вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.07.2023 року залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та наполягав на законності і обґрунтованості вироку суду, позицію обвинувачених та їх захисників, які наголошували на задоволенні їх апеляційних скарг з викладених в них підстав, та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що останні підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, у першу чергу питання, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення. Тобто судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією принципу верховенства права.

Оскаржений вирок стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вказаним вимогам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотне процесуальне порушення.

Колегія суддів вважає, що в ході судового розгляду цього кримінального провадження було порушено право обвинуваченого ОСОБА_10 на захист, оскільки він був обмежений у доступі до реалізації гарантованого державою та встановленого статтями 59, 63 Конституції України, статтями 48, 49, 52, 54 КПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та права на правову допомогу захисника.

Як слідує з матеріалів провадження як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_10 діяв без залучення захисника. Під час досудового розслідування останній добровільно відмовився від захисника, у тому числі за призначенням, власноручно письмово підтвердивши факт відмови у протоколі про роз`яснення права на захист, який складений слідчим 28.06.2022 року. Органу досудового розслідування та місцевому суду було достеменно відомо про психічні захворювання обвинуваченого ОСОБА_10 та про наявність у нього 3 групи інвалідності. У зв`язку з отриманням травми голови у 1999 році ОСОБА_10 перебуває на диспансерному обліку у лікаря невропатолога. А тому таке проведення та завершення судового розгляду справи без захисника є істотним порушенням права обвинуваченого на захист.

Тому доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що у ході досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 був безпідставно позбавлений права на захист заслуговують на увагу.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.

Відповідно ДО П. 13 постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» під особами, які через свої фізичні або психічні вади не можуть самі реалізувати право на захист, необхідно розуміти, зокрема, осіб з істотними дефектами мови, зору, слуху тощо, а також осіб, які хоча і визнані осудними, але мають психічні вади, що перешкоджають самостійно захищатися від обвинувачення.

Обставини, які впливають на здатність особи здійснювати право на захист, можуть бути з`ясовані з документально підтверджених відомостей: що особа інвалід певної групи,, встановленої щодо психічного захворювання; особа перебуває на обліку з психоневрологічному диспансері; визнана медичною установою такою, що страждає хронічним алкоголізмом, наркоманією, а тому має певні розлади поведінки та психіки.

При здійсненні судового провадження питання про залучення захисника необхідно вирішувати виходячи з конкретних обставин справи з урахуванням характеру розладів, психічного або соматичного стану здоров`я особи, особливостей її поведінки, стилю комунікації з оточуючими тощо.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, який необхідно провести з дотриманням всіх вимог КПК України щодо забезпечення права на захист та ухвалити законне й обґрунтоване рішення, яке б відповідало положенням ст. 370 КПК України.

За клопотанням захисника ОСОБА_8 апеляційний суд своєю ухвалою призначив судово-психіатричну експертизу стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 .

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №137 від 26.03.2024 у ОСОБА_10 на теперішній час має місце психічний розлад у формі органічного розладу особистості ґенезу (ЗЧМТ в 1999 році, судомний синдром) (F07.8 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду).

У ОСОБА_10 в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, мав місце психічний розлад у формі органічного розладу особистості складного ґенезу (ЗЧМТ в 1999 році, судомний синдром) (F07.8 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду), але він був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_10 за його психічним станом на теперішній час застосування примусових заходів медичного характеру не показане.

За таких обставин, апеляційні скарги необхідно задовольнити частково, оскільки не всі апеляційні доводи апелянтів визнані підставами для скасування вироку суду, адже розгляд справи щодо ОСОБА_10 пов`язаний із іншим обвинуваченим ОСОБА_9 .

Інші доводи апеляційних скарг сторони захисту про доведеність невинуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 146 КК України, підлягають перевірці та вирішенню при новому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції.

Обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства в процесі судового розгляду. Порушення, які перешкоджають суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження та постановити судове рішення, яке відповідає вимогам, встановленим КПК, визнаються істотними і тягнуть за собою зміну або скасування.

Згідно ст. 408, 412, 415 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції з призначенням нового судового розгляду при встановленні істотного процесуального порушення, яке перешкодило суду ухвалити законне й обґрунтоване рішення. Таке істотне процесуальне порушення у цій справі допущено, що є підставою для скасування вироку з призначенням нового судового розгляду.

Виявлена неправильність судового розгляду не може бути усунута з додержанням специфіки процесуальної форми апеляційного розгляду, тому апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене, дослідити обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінити докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст. 404, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Задовольнити частково апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 .

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2023 року стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4