УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 ,при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого третього слідчого відділу ( з дислокацією у м. Рівне) Територіального управління ДБР, розташованого в м. Хмельницькому, та скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим, -

В С Т А Н О В И В :

До Рівненського міського суду Рівненської області звернувся ОСОБА_4 із вказаною скаргою, у якій просить скасувати постанову слідчого третього слідчого відділу ( з дислокацією у м. Рівне) Територіального управління ДБР, розташованого в м. Хмельницькому ОСОБА_5 від 18.07.2024 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим.

У скарзі скаржник зазначає, що у рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000692 від 27.03.2024, ОСОБА_3 звернувся до слідчого третього слідчого відділу ( з дислокацією у м. Рівне) Територіального управління ДБР, розташованого в м. Хмельницькому ОСОБА_5 із заявою про залучення його до кримінального провадження як потерпілого.

Відмову у задоволенні його клопотання про визнання потерпілим в даному кримінальному проваджені, слідчий мотивував тим, що на даний час в ході досудового розслідування не встановлено будь-яких даних, котрі б вказували на наявність збитків, заподіяних ОСОБА_3 .

Проте, скаржник з таким рішенням слідчого ДБР не згідний, у зв`язку з тим, що вважає його таким, яке винесене в супереч вимог КПК України.

ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задоволити з викладених у ній підстав.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги (ч. 3 ст. 306 КПК України).

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши скаргу та додані слідчим докази, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити скаргу з наступних підстав.

Згідно п. п. 1, 7 ч. 5 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у рішенні прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Судом встановлено, що слідчими третього СВ (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні за №0000692 від 27.03.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 382 КК України.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 222 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

18 липня 2024 року слідчим третього СВ (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000692 від 27.03.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 382 КК України.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що згідно поданого клопотання ОСОБА_3 від 17.07.2024 про визнання його потерпілим та з інших питань, останній жодного обґрунтування щодо завданої будь-якої шкоди щодо можливого вчинення окремими слідчими Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 382 КК України, не наводить та відповідно їх не надає.

Так, на даному етапі досудового розслідування у матеріалах кримінального провадження будь-які докази, які б свідчили про те, що можливим вчиненням кримінальними правопорушеннями ОСОБА_3 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також підстави для визнання його потерпілим відсутні.

На сьогодні, досудове розслідування триває, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин згаданого кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки та забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень у розумні та/або передбаченні КПК України строки, проводяться необхідні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії.

З огляду на викладене, а також те, що відмова слідчого є істотним обмеженням процесуальних прав особи, наслідком яких може бути суттєве ускладнення відстоювання учасником своє позиції при проведенні судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_3 вказує на необґрунтованість оскаржуваної постанови слідчого від 18.07.2024.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Отже, єдиною законною підставою для винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано такої шкоди.

Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Викладене свідчить, що оскаржувана постанова про відмову в залученні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні від 18.07.2024 не відповідає вказаним вимогам ч. 5 ст. 55, 110, 222 КПК України, оскільки у мотивувальній частині слідчий не вказав очевидних та достатніх підставах вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Положеннями ч. 1, 2, 3 ст. 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_3 є заявником в межах даного кримінального провадження, відомості до ЄРДР внесені саме на підставі її заяви про можливе вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 382 КК України. Сама лише ця обставина є підставою, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 55 КПК України, для визнання особи потерпілим.

Крім того, заподіяння шкоди потерпілому можливо встановити під час здійснення досудового розслідування, а тому відсутні будь-які правові підстави для відмови заявнику в залученні його до кримінального провадження в якості потерпілого.

Таким чином, в розумінні приписів кримінального процесуального законодавства України, ОСОБА_3 є особою, якій завдано шкоду вчиненням кримінального правопорушення.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова від 18.07.2024 про відмову у задоволенні клопотання винесена слідчими третього СВ (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_5 є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Окрім того, слідчий суддя не вбачає бездіяльності слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_5 , оскільки слідчий виконав вимоги ст. 110 КПК України, тому в задоволенні скарги у цій частині слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 55, 303, 306, 307, 309, КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого третього слідчого відділу ( з дислокацією у м. Рівне) Територіального управління ДБР, розташованого в м. Хмельницькому, та скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.

Постанову слідчого третього СВ (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_5 від 18 липня 2024 року про відмову ОСОБА_3 у визнанні його потерпіли, по кримінальному провадженні №0000692 від 27.03.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 382 КК України скасувати.

В решті заявлених вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1