24.10.2024 Справа № 363/4290/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000177 від 14.08.2024 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Кірове Новгород-Сіверського району Чернігівської області, неодруженого, утриманців не маючого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

13.08.2024 року близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості поблизу водоканалу, розташованого за адресою: Київська область, Вишгородський район, село Лебедівка, виявив поодинокі рослини роду коноплі. В цей час у ОСОБА_4 , який усвідомлював, що дані рослини містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, виник прямий умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, для власного вживання без мети збуту.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 обірвав листя з виявлених рослин коноплі, після чого, усвідомлюючи, що отримана рослинна речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів в Україні, а саме всупереч положенням ст. 2, 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», помістив вищевказану рослинну речовину до пакету та тримаючи пакет в руці, пішов із зазначеною рослинною речовиною в бік місця села Лебедівка Вишгородського району Київської області, де збирався її вжити шляхом куріння. Таким чином, ОСОБА_4 незаконно придбав та розпочав зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу.

13.08.2024 року близько 19 год. 00 хв., проходячи поблизу водоканалу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , незаконно зберігаючи при собі пакет із вмістом рослинної речовини, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, для власного вживання без мети збуту, був помічений працівниками поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області та зупинений в порядку ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію». На питання співробітників поліції про наявність в останнього заборонених речовин та предметів, ОСОБА_4 повідомив про факт зберігання ним рослинної речовини, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісу.

В подальшому 13.08.2024 року в період часу з 19 години 58 хвилин до 20 години 07 хвилин в ході проведеного огляду місця події за вказаною адресою працівниками поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області у ОСОБА_4 виявлено та вилучено вищевказану речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, яку останній за вищевказаних обставин незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів, надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору, є наркотичним засобом обіг якого заборонено канабісом, масою канабісу в перерахунку на висушену речовину 519,61 г.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичних речовин без мети збуту у великих розмірах.

В судовому засіданні під час роз`яснення суті обвинувачення обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суд, що суть обвинувачення йому зрозуміла, провину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення безумовно, беззастережно та беззаперечно визнає у повному обсязі, щиро кається, підтверджує обставини та факти, викладені в обвинувальному акті, будь-якого тиску чи примусу під час досудового розслідування та судового провадження на нього не здійснювалося.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 добровільно, безумовно та беззаперечно визнає провину у вчиненні даного кримінального правопорушення, щиро кається та не оспорює обставини та факти, викладені в обвинувальному акті, підтверджує їх достовірність, відповідність об`єктивній дійсності, прокурор під час визначення порядку дослідження доказів по справі, просив суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнати недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитись допитом обвинуваченого, дослідити матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У відповідності до вимог процесуального законодавства судом було роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України. Судом було роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити відповідні обставини в апеляційному порядку. Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що зміст ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілий, заперечень проти недослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він не має, про що також надав суду відповідну заяву.

Судом у судовому засіданні було встановлено добровільність позиції обвинуваченого, правильність розуміння ним тих обставин та фактів вчиненого кримінального правопорушення, проти не дослідження яких він не заперечує, а також правильність усвідомлення ним обмеження права на апеляційне оскарження.

Внаслідок цього відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визначив обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , а також дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що безумовно та беззаперечно погоджується з обставинами та фактами, які викладені в обвинувальному акті, підтверджує їх достовірність та правильність, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України визнає у повному обсязі, щиро кається у скоєному.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми діями, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних речовин без мети збуту у великих розмірах, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.

Суд доходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України. Вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, суд вважає доведеною.

Відповідно до положень ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону і зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, має виходити з того, що ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення передбачає не тільки вираховування самої категорії тяжкості, визначеної ст. 12 КК України, але і індивідуальних особливостей та обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 2 ст. 309 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, а також конкретні обставини та факти вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 громадянин України, уродженець с. Кірове Новгород-Сіверського району Чернігівської області; неодружений; утриманців не має, офіційно не працевлаштований, будь-яких джерел заробітку та доходу немає; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше не судимий; за місцем проживання характеризується позитивно; на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає можливим призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару обвинуваченого, але і його виправлення та запобігання вчиненню іншим кримінальним правопорушенням.

Звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, а також за наявності передбачених законодавством умов (відсутність в діях особи складу окремих кримінальних правопорушень та призначення відповідного виду та міри покарання).

Вид та міра покарання у виді позбавлення волі, що призначається судом обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, як і вчинене ним правопорушення допускають можливість застосування приписів ст. 75 КК України.

Вирішуючи питання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності за правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних речовин не притягався, щире каяття ОСОБА_4 та його активне сприяння досудовому розслідуванню і судовому розгляду, а також обставини та факти вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без реального відбування призначеного покарання.

Суд вважає, що саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

В межах даного кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався. Учасники судового провадження не заявляли клопотання про обрання запобіжного заходу.

Кримінальним правопорушенням шкоди не завдано. Цивільний позов в межах кримінального провадження не пред`являвся.

Процесуальні витрати складаються з витрат на проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, що відповідно до довідки № СЕ-19/111-24/46780-НЗПРАП від 19.08.2024 року становлять 2271 грн. 84 коп. та підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_4

Правову долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 368-370, 373-374, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, якщо він впродовж 1 (одного) року іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення, та виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ст. 100 КПК України речові докази, а саме:

- речовину рослинного походження зеленого кольору, яка містить в своєму складі наркотичну речовину, обіг якої обмежено канабіс, масою (в перерахунку на висушену речовину) 519,61 г., що знаходиться в спеціальному пакеті експертної служби з індивідуальним номером НОМЕР_1 знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/111-24/46780-НЗПРАП від 19.08.2024 року у розмірі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) гривня 84 копійки.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1