Справа № 333/6003/21
Провадження № 1-кп/333/117/24
УХВАЛА

Іменем України

29 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальних проваджень № 0000646 від 05.06.2021 року відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, № 0000641 від 03.06.2021 р. відносно ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України №0001065 від 22.11.2020 р. відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває об`єднане кримінальне провадження № 0000646 від 05.06.2021 року відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, № 0000641 від 03.06.2021 р. відносно ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України №0001065 від 22.11.2020 р. відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що за час перебування обвинуваченого під вартою ризики не змінились. Для забезпечення належної явки обвинуваченого ОСОБА_12 в суд, можливості виконання у відношенні нього процесуальних рішень, необхідно продовжити строк застосування запобіжного заходу тримання під вартою з наступних підстав:

- ОСОБА_12 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років. Отже, усвідомлюючи тяжкість покарання, за вчинене ним кримінальне правопорушення, з метою уникнення відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду,а також у зв`язку з введеним воєнним станом на території держави та фактичною війною російської федерації проти України, існує ризик того, що підозрюваний не прибуде у визначений час до органу поліції або прокуратури, при цьому може перейти на бік ворога та уникнути відповідальності, що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- Зібранні слідством докази по справі достатньо вказують на винність

ОСОБА_12 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, показаннями потерпілого, свідків та іншими матеріалами кримінального провадження;

- ОСОБА_12 офіційно не працевлаштований, що може свідчити про те, що єдиним джерелом його доходів є протиправна діяльність та він може безперешкодно покинути межі м. Запоріжжя;

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як встановлено у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, які дають підстави для застосування щодо нього виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

При цьому, приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_11 може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватись від органів досудового слідства або суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_11 , а також те, що позитивні дані, які були взяті до уваги суддею при прийнятті рішення, жодним чином не вплинули і не стали стримуючим фактором у поведінці обвинуваченого, не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, які є підставою для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого розслідуванні кримінального правопорушення та розгляду справи у суді (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, в якій його переслідують та міжнародними контактами.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland № 7/03 від 04.05.2006) наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним способом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину (кримінального правопорушення), а також тяжкості ймовірного покарання.

Необхідність арешту обвинуваченого, що обмежує його особисту недоторканість, відносно ОСОБА_12 не буде суперечити нормі ст. 5 ч. 1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом. Такі обов`язки передбачено в чинному кримінально-процесуальному законодавстві України, зокрема, в ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_11 , усвідомлюючи те, що його злочинні дії викриті та суду відомі обставини вчинення ним кримінального правопорушення, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, останній може переховуватись від суду.

Обвинувачений ОСОБА_11 у судовому засіданні не висловив позицію щодо заявленого клопотання. Зазначив, що підозра від 05.06.21 р. яка була вручена, вручена особою, яка не має права її вручати, особа що її вручила не мала на те повноважень. Вважає, що протокол затримання був підроблений, він є громадянином СССР і в нього є права. Крім того вважає що ОСОБА_1 не є суддею та діє відповідно не до діючих законів та нормативних актів, займається злочинною діяльністю, у зв`язку з чим був попереджений про недопустимість такої поведінки та можливістю бути видаленим із зали суду через вказані висловлювання.

У подальшому, через неприпустиму поведінку обвинуваченого ОСОБА_11 , останній був видалений із зали суду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 зазначив, що не зміг узгодити позицію з обвинуваченим, при розгляді зазначеного клопотання поклався на розсуд суду.

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 при розгляді клопотання поклались на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 при розгляді клопотання поклався на розсуд суду.

Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши клопотання, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.3 ст.331 КПК України за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч.3 ст.197 КПК України про його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ухвалою суду від 01.08.2024 року ОСОБА_11 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29.08.2024 року.

Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ОСОБА_11 відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується.

ОСОБА_11 раніше засуджений, не має постійного джерела доходу, стійких соціальних зв`язків не має, проживав до затримання в м. Мелітополь Запорізької області, яке на теперішній час є тимчасово окупованою територією. Окрім того обвинувачений маючи громадянство України вважає себе громадянином держави-агресора (громадянином ссср, «человеком с собственным именем»). Наведені в ухвалі суду висновки про те, що ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, не зменшились і продовжують існувати.

При аналізі пояснень учасників судового засідання, дослідженні матеріалів кримінального провадження, на думку суду, відносно обвинуваченого ОСОБА_11 продовжують існувати ризики, передбачені п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, можливість вчинити інший злочин та намір впливати на потерпілих.

Доцільність продовження строку тримання під вартою, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Посилання обвинуваченого на те, що йому незаконно обрано запобіжний захід, суд вважає безпідставним, оскільки п.2ч.1ст.178 КПК України прямо передбачає враховувати під час вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу обвинуваченому «…тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується…»

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу, згідно з частиною 2 даної статті, є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Співставляючи доводи клопотання сторони обвинувачення з обґрунтуванням, наведеними обвинуваченим, суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу взяття під варту (тримання під вартою), не відпали, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку.

ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України. Зокрема, санкція ч. 3 ст. 187 КК України відносить цей злочин до особливо тяжких, та за нього передбачена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна.

При вирішенні питання про наявність даного ризику також враховується те, що обвинувачений постійного місця проживання та стійких соціальних зв`язків в м. Запоріжжі не має, раніше судимий до покарання у вигляді позбавлення волі, яке відбував в місцях позбавлення волі. З урахуванням напруженої ситуації в регіоні через проведення збройної агресії російської федерації проти України, та того що обвинувачений мешкав та був зареєстрований на непідконтрольній Україні території, та неодноразово зазначаючи про те, що він є уродженцем села Лапуховка Руднянського району, Волгоградської області та має необґрунтовано нав`язаний статус громадянина України, а тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за його вчинення у разі доведення вини, останній може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Суд вважає, що призначення більш м`якого запобіжного заходу в даному випадку неможливе.

Відомості про особу обвинуваченого не надають суду підстав вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_11

Тяжкість, характер та обставини інкримінованого злочину свідчать про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Тривалість судового розгляду, в даному випадку не спростовує необхідність продовження обраного запобіжного заходу, а викликана складністю кримінального провадження, великим обсягом доказів, що належить дослідити та необхідністю забезпечення явки інших учасників процесу, поведінкою обвинувачених, що саме по собі не утворює підстав для звільнення з-під варти та не свідчить про неможливість подальшого застосування даного виду запобіжного заходу.

Таким чином, при аналізі пояснень учасників судового засідання, дослідженні матеріалів кримінального провадження, на думку суду, відносно обвинуваченого ОСОБА_11 продовжує існувати ризики, передбачені п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, можливість вчинити інший злочин та намір впливати на свідків та потерпілих.

Суд вважає, що застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому запобіжного заходу та при продовженні строку тримання під вартою.

При цьому, враховуючи тривалість судового розгляду і перебування обвинуваченого під вартою (з 07.06.2021 р.), суд вважає за необхідне визначити одночасно з продовженням строку тримання під вартою альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Відповідно до вимог п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається в розмірі від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи вищевикладене, а також характер інкримінованого обвинуваченому злочину, особу обвинуваченого, а також встановлені ризики, суд вважає за необхідне визначити розмір застави у розмірі 150 (сто п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454 200,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 314-316, 331, 372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу - задовольнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити строком на 60 днів, а саме до 27 жовтня 2024 року включно.

Визначити одночасно з продовженням строку тримання під вартою альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 150 (сто п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень 00 копійок.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем на відповідний рахунок.

Отримувач: ТУ ДСАУ в Запорізькій області

Ідентифікаційний код за

Рахунок № UA0001205, Державна казначейська служба України, м.Київ, МФО 820172

Призначення платежу: вид платежу (застава, вартість частки майна тощо); П.І.Б. особи, за яку вноситься застава, або сторін по цивільній справі; номер справи (провадження); суд, в якому розглядається справа.

Роз`яснити, що обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі, протягом строку дії судового рішення включно.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ч 5 ст.194 КПК України, а саме:

- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу суду;

- прибувати за викликом до суду;

- повідомляти суд про фактичне місце проживання та про зміну місця проживання або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у цьому кримінальному провадженні;

Роз`яснити ОСОБА_11 , що в разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена на користь держави та до нього може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» МУЮ арештний дім.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1