Справа № 309/11/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/391/21 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 01 липня 2021 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, не працюючого, в порядку ст. 89 КК України не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 01 липня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 не обирався.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «HUAWEIY5» моделі «AMN-LX9» чорного кольору, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 - ухвалено залишити в його розпорядженні.

Згідно з вироком ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

05 вересня 2020 року о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність, караність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно, з корисливою метою, шляхом вільного доступу таємно викрав зі столу бувший у користуванні мобільний телефон марки «HUAWEIY5» моделі «AMN-LX9» чорного кольору, вартістю 1979, 34 гривень, який належав ОСОБА_8 , спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_7 у таємному викраденні майна та кваліфікація його діянь за ч.1 ст.185 КК України не оспорюються. Вважає, що оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що санкція ч.1 ст.185 КК України із змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008, №1449-VI від 04.06.2009, №2617-VIII ВІД 22.11.2018 і діяла станом на 05.09.2020, тобто на час вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку, передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двох років, або арешту на строк до 6 місяців, або обмеження волі на строк до 5 років. Просить суд, оскаржуваний вирок суду в частині призначення покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу та просив закрити кримінальне провадження у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення вважається крадіжка, яке не перевищує 2х неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожиткового мінімуму для працездатної особи на 1 січня 2020 року становить 2102 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1051 грн. на 2020 рік, а 2 неоподаткованих мінімумів (ст. 51 ч.2 КУпАП) становить 2102 грн.

Тобто, з 09.08.2024 сума викраденого майна, яка не перевищує 2х неоподаткованих мінімумів доходів громадян, є дрібною крадіжкою та особа повинна нести відповідальність за відповідною частиною ст. 51 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 визнаний судом винуватим у крадіжці майна ОСОБА_8 в сумі 1979 грн. 34 коп. Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

З огляду на вказане, оскільки Законом України № 3886-ІХ збільшилася сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, вирок суду скасуванню із закриттям кримінального провадження на п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 01 липня 2021 року відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - скасувати.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 185 КК України закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді