Справа № 216/5229/24
провадження 1-кп/216/598/24
ВИРОК

іменем України

10 жовтня 2024 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Центрально Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових за № 0000248 від 29.02.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, з середньою- спеціальною освітою, не працює, не одружений, дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз 01.08.2018 Центрально-Міським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнився 23.02.2022 по відбуттю строку покарання,

за ч.4 ст.185, ч.3 ст.357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 №64/2022, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-Х1 введено в Україні воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався, а саме Указом від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 № 3564-ІХ, продовжено з 14 лютого 2024 року строк дії воєнного стану на 90 діб.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучі раніше засудженим, за корисливі злочини проти власності, судимості за які не зняті та не погашені в установленому законом порядку, належних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став, та знов вчинив кримінальні правопорушення..

Так, ОСОБА_4 , 28.02.2024 приблизно о 17:00 год., перебуваючи неподалік від магазину «Продукти», який розташований по АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходиться в нетверезому стані, та у нього з кишені куртки випадково випав мобільний телефон Samsung Galaxy А14, 4/64 GB SM-A145P/DS чорного кольору, Ішеі -20644, Ітеі -20643, ОСОБА_4 реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел на крадіжку чужого майна таємно, умисно, повторно, з земельної ділянки, поблизу зазначеного магазину, викрав мобільний телефон Samsung Galaxy А14, 4/64 GB SM-A145P/DS чорного кольору, Imeil: НОМЕР_1 , Imei2: НОМЕР_2 вартістю 5032,07 грн, який належить ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

1.1 Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

За вказаним епізодом ОСОБА_4 визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно в умовах воєнного стану.

1.2 Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

Крім цього, ОСОБА_4 28.02.2024 приблизно о 17:00 год., перебуваючи неподалік від магазину «Продукти», який розташований по АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходиться в нетверезому стані, та у нього випадково з кишені куртки випав паспорт громадянина України па його ім`я, ID карта № НОМЕР_3 від 13.10.2023, виданий органом 1231, таємно з земельної ділянки незаконно викрав зазначений паспорт, таким чином незаконно їм заволодів.?

Після чого ОСОБА_4 покинув місце скоєння кримінального правопорушення, для подальшого використання викраденого паспорту у власних цілях.

1.3 Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

За вказаним епізодом ОСОБА_4 визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України, а саме у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом.

2. Зміст укладеної угоди про визнання винуватості.

Судом встановлено, що прокурор Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 , з однієї сторони, та обвинувачений ОСОБА_4 , з другої сторони, за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.357 КК України.

У цій угоді зазначено істотні обставини, які враховані прокурором при вирішенні питання про можливість її укладення, а саме:

1)беззастережне визнання винуватості, а саме: обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.357 КК України незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом та ч. 4 ст. 185 КК України - таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно в умовах воєнного стану ;

2)дії, які обвинувачений вчинив (зобов`язується вчинити) з метою співпраці у викритті кримінального правопорушення (проступку), а саме: обвинувачений ОСОБА_4 у ході судового розгляду щиро розкаявся та беззастережно визнав вину у скоєному кримінальному правопорушенні;

3)з обвинуваченим ОСОБА_4 домовленостей щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, не було;

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до кримінального проступку (ч.3 ст.357КК України) та тяжкого злочину (ч. 4 ст. 185 КК України), особу ОСОБА_4 , який є раніше неодноразово судимим, за медичною надглядався лікарем психіатром з 2005 по 2006 р. з приводу соціального розладу поведінки, до лікаря-нарколога звертався за медичною допомогою з 23.02.2005 року по 23.02.2006 року з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками та з 27.03.2014 року по 27.08.2014 з приводу вживання каннабіоїдів зі шкідливими наслідками; за місцем проживання характеризується посередньо,офіційно не працевлаштований, наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, наявність обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання - рецидив злочинів, а також наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження, та можливість виправлення ОСОБА_4 .

Сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, за ч. 3 ст. 357 КК України у вигляді 2 років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком

Крім того, до угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_4 долучено письмову згоду потерпілого ОСОБА_6 на укладення вказаної угоди.

3. Позиції учасників судового провадження щодо угоди.

Під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0000248 від 29.02.2024 р. відносно ОСОБА_4 прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з ОСОБА_4 , зазначивши про її відповідність вимогам чинного законодавства, добровільність укладення, належність цього кримінального правопорушення (проступку) до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також про існування достатніх фактичних даних для визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушень. Також прокурор зазначив, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні участі не брав, подав до суду заяву, в якій повідомив, що йому роз`яснені та цілком зрозумілі наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України та обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України. Повідомив, що цивільний позов у кримінальному провадженні подавати наміру не має. Умови укладеної угоди потерпілому відомі та просив розглянути справу за його відсутності.

Під час розгляду угоди обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що цілком розуміє свої права, передбачені у п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України та обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, йому зрозумілий, вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим. Вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.357 КК України незаконноve заволодіннs будь-яким способом паспортом та ч. 4 ст. 185 КК України - таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно в умовах воєнного стану, визнав повністю та підтвердив фактичні обставини інкримінованого йому правопорушення, викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.

Адвокат ОСОБА_5 - захисник обвинуваченого ОСОБА_4 просив суд затвердити укладену з його підзахисним угоду, повідомивши, що її умови відповідають вимогам законодавства, а її укладення є добровільним.

4. Мотиви, з яких суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Розглядаючи питання про затвердження угод про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

У зв`язку із безсумнівною та добровільною, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні било сторони, згодою сторін угоди, а також визнанням у повному обсязі обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині (повідомленій підозрі), погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням ним його фактичних обставин, усвідомленням і правильним розумінням сторонами угоди роз`яснених судом положень частини 2 статті 473 КПК України про обмеження права прокурора та обвинуваченого на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу, суд дійшов висновку про можливість затвердження такої угоди з наступних підстав.

Зокрема, згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд виходить з класифікації злочинів, особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим вчинено кримінальний проступок (ч.3 ст.357КК України) та тяжкий злочин (ч. 4 ст. 185 КК України).

За приписами ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» визначено, що якщо суд переконається в тому, що угоду може бути затверджено, відповідно до ст. 475 КПК він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання

Ухвалюючи вирок на підставі угоди, суд з урахуванням об`єктивно з`ясованих обставин, викладених в угоді про визнання винуватості, які підтверджені беззастережним визнанням обвинуваченим своєї вини, про що зазначено в угоді, наявності згоди потерпілого на укладення угоди, приходить до висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , воно містить склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.357 КК України і обвинувачений винний у їх вчиненні, так як він своїми умисними діями вчинив незаконне заволодіння будь-яким способом паспортомта таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно в умовах воєнного стану, а тому підлягає покаранню, визначеному в угоді, за вчинення таких кримінальних правопорушеннь.

5. Призначення покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, яке передбачене в угоді про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, передбаченою ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Суд враховує зміст ст. 50 КК України, в якій зазначено, що питання призначення покарання повинні вирішуватись з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому суд зазначає, що виключно каральний підхід при призначенні покарання є неефективним для розв`язання проблем запобігання злочинності.

З урахуванням наведеного, узгоджені сторонами (прокурором та обвинуваченим) вид та міра покарання за вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення є таким, що, згідно із положеннями ст. 65 КК України, відповідають ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого, та таке покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Обговорюючи питання щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд враховує зміст ч. 2 ст. 75 КК України, в якій зазначено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, за ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених ч. 1, 2 цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Відповідно до ч. 4 ст. 75 КК України така тривалість може становити від одного до трьох років.

Тому, при призначенні покарання обвинуваченому за ч.4 ст.185, ч.3 ст.357 КК України суд враховує особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 - щире каяття у скоєному та добровільне відшкодування завданого збитку, та вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст.ст. 75,76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів. Вказана міра покарання відповідає вчиненому злочину та може бути застосована за істотних умов, визначених в угоді, а також відповідає вимогам Кримінального кодексу України в частині порядку призначення покарання.

Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

6. Запобіжний захід.

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

При цьому, суд враховує, що на час ухвалення вироку на підставі угоди про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 не застосовано жодного запобіжного заходу та не покладені процесуальні обов`язки.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу або покладення процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

7. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

8. Процесуальні витрати.

Питання про процесуальні витратина залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-24/28818-ТВ від 19.07.2024 в розмірі 1514,56 гривень суд вирішує у відповідності до ст. 124 КПК України

9. Вирішення долі речових доказів.

Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 75, 76, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 Кримінального кодексу України, статтями 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 липня 2024 року між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000248 від 29.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.357 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.357 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.357 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, більш суворим покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1, п. 2, п. 3 ч. 2 ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на засудженого такі обов`язки :

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту постановлення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи від 19.07.2024 № СЕ-19/104-24/28818-ТВ в розмері 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) ,56 гривень.

Речові докази, а саме: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 1D карта №009797315 від 13.10.2023, виданий органом 1231, який зберігається в камері схову Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення з урахуванням обмежень, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_7