Справа № 203/4961/24
Провадження № 1-кс/0203/2855/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 06 вересня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000727 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 5 ст. 407 КК України, у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Соледар Донецької області, з середньо-спеціальною освітою, який неодружений, малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних осіб на утриманні не має, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , перебував на посаді радіотелефоніста 2 стрілецького спеціалізованого взводу 1стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону (ІНФОРМАЦІЯ_3) військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдата, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останнього разу 08 листопада 2023 року засуджений Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, 25 червня 2024 року ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області звільнений від відбування покарання умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом,

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2024 року під наглядом прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону за проведенням цього досудового розслідування Третім слідчим відділом (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, слідчий клопочить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до ОСОБА_4 , підозрюваного в тяжкому військовому злочині за ознаками ч. 5 ст. 407 КК України.

Дане клопотання за формою та змістом відповідає вимогам ст. 184 КПК України, враховуючи добровільну згоду підозрюваного 11 вересня 2024 року отримати копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Клопотання обґрунтоване наявністю достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що з введенням на території України воєнного стану військові формування та підрозділи здійснюють постійну зміну місця дислокації, що може ускладнити явку підозрюваного до органу досудового розслідування. Також підозрюваний може незаконно впливати на свідків, спонукати співлужбовців та/або службових осіб військової частини НОМЕР_1 до надання завідомо неправдивих показань. Окрім цього, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки є військовослужбовцем і може бути обізнаний про форми та методи роботи органів досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні не заперечували проти обставин, викладених у клопотанні слідчого, однак просили застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку прокурора, міркування підозрюваного та його захисника, дослідивши додані до клопотання докази, а також оригінали матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

ОСОБА_4 відповідно до ст. 276 КПК України обґрунтовано підозрюється у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану (крім строкової служби), що стороною обвинувачення кваліфіковано за ознаками тяжкого військового кримінального правопорушення, за який санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

22 вересня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено відповідно до ст. ст. 277-278 КПК України про підозру в тому, що за версією з`ясованих стороною обвинувачення і викладених письмово у цьому повідомленні обставин він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді радіотелефоніста 2 стрілецького спеціалізованого взводу 1стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону (ІНФОРМАЦІЯ_3) військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдата, в порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного Статут Збройних Сил України, 17 серпня 2024 року приблизно о 20:20 год. був відсутнім при перевірці особового складу військової частини НОМЕР_1 , що проводилась за місцем дислокації військвої частини в АДРЕСА_3 , командуванню про причини свого вибуття ОСОБА_4 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, після чого 20 серпня 2024 року приблизно о 20:50 год. повернувся на військову службу у пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 . Окрім цього, 28 серпня 2024 року приблизно о 08:20 год. ОСОБА_4 самовільно залишив місце несення військової служби, а саме пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , чим повторно самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , командуванню про причини свого вибуття ОСОБА_4 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, після чого 31 серпня 2024 року приблизно о 12:44 год. повернувся на військову службу у пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 . Окрім цього 09 вересня 2024 року приблизно о 06:30 год. солдат ОСОБА_4 самовільно залишив місце несення військової служби, а саме пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 чим повторно самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , командуванню про причини свого вибуття ОСОБА_4 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, після чого 22 вересня 2024 року ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, чим фактично злочинна діяльність солдата ОСОБА_4 направлена на ухилення від несення обов`язків військової служби припинена представниками правоохоронних органів. Таким чином, дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як видно з клопотання та матеріалів кримінального провадження, сторона обвинувачення обґрунтовує підозру у самовільному залишенні військової частини, вчиненому в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби) фактичними даними витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 187 від 03 липня 2024 року про зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу частини та поставлення всі види забезпечення, контракту про проходження громадянином України ОСОБА_4 військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, повідомлень про порушення умов умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби № 5694 від 26 серпня 2024 року, № 6033 від 09 вересня 2024 року, рапортів тво командира стрілецького спеціалізованого батальйону ППД від 17 серпня 2024 року, від 20 серпня 2024 року, від 28 серпня 2024 року, від 31 серпня 2024 року, довідок-доповідей про самовільне залишення розташування підрозділу (без зброї) військовослужбовцем стрілецького спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ОК «ІНФОРМАЦІЯ_4» в ППД АДРЕСА_3 солдатом ОСОБА_4 , довідок-доповідей про набуття ознак кримінального правопорушення в діях військовослужбовця ОСОБА_4 , довідок-доповідей про повернення на військову службу військовослужбовця ОСОБА_4 , що сукупно з актами службового розслідування від 25 серпня 2024 року, від 07 вересня 2024 року, від 19 вересня 2024 року, наказів командира військової частини НОМЕР_1 № 4672 від 25 серпня 2024 року, № 5026 від 08 вересня 2024 року, № 5331 від 20 вересня 2024 року про результати службового розслідування, протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , викривають роль ОСОБА_4 у поставленому йому за вину злочині.

Прокурором наведені достатні докази для наступного сумлінного підтвердження фактів та добутої інформації, які переконують у предметі кримінального розслідування, необхідного для підтвердження або розвіювання підозри у можливому вчиненні особою правопорушення відомого ступеня тяжкості, внаслідок чого за практикою тлумачення "обґрунтованої підозри" Європейським судом з прав людини, mutatis mutandis, у §§ 92-93 рішення від 07.06.2018 у справі «Рашад Хасанов та інші проти Азербайджану» (Заява № 48653/13) належить визнати доказаним її існування відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України для застосування заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості, включаючи запобіжного заходу з підстав відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, що вимагає оцінити ризики вчинення підозрюваним спроб перешкоджання кримінальному провадженню та ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.ч. 6, 7 ст. 176 КПК України.

За практикою тлумачення ризику втечі в рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії» слідчий суддя приймає до уваги, що суворість міри покарання, яка загрожує на випадок можливого засудження в межах повідомленої підозри є суттєвим елементом при оцінюванні ризику втечі, який сукупно з обставинами способу вчинення інкримінованого злочину, а також оголошеного в країні воєнного стану, проведення воєнних дій на кордонах Дніпропетровщини, та часткової окупації військами російської федерації територій на сході та півдні України, збільшує ризик переховування з переходом лінії фронту, а сама по собі наявність у підозрюваного місця мешкання не виключає вказаного ризику і не переважає над обставинами суворості міри покарання, яка загрожує підозрюваному у вигляді реального позбавлення волі до 10 років, , з огляду на те, що останній протягом серпня-вересня 2024 року систематично самовільно залишав військову частину, про своє місцезнаходження командуванню не доповідав, час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням військового обов`язку, а тому слідчий суддя приходить до висновку про доведеність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки у разі повернення ОСОБА_4 до розташування військової частини, останній може, як у спосіб погроз так і умовляннями впливати на свідків вчиненого кримінального правопорушення, які проходять з підозрюваним службу в одній військовій частині, спонукати співслужбовців та/або службових осіб військової частини НОМЕР_1 до надання завідомо неправдивих показів.

Окрім цього, слідчий суддя приймає до уваги, що підозрюваний неодноразово судимий та згідно ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2024 року ОСОБА_4 звільнений умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі з невідбутою частиною покарання 4 роки 5 місяців 24 дні для подальшого проходження військової служби за контрактом, натомість підозрюваний належних висновків для себе не зробив, систематично порушував умови умовно-дострокового звільнення та вчинив нове кримінальне правопорушення, а тому слідчий суддя вважає, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що доводить ризик за п. 5 ч. 3 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність ризику перешкод кримінальному провадженню іншим чином, оскільки саме по собі проходження військової служби з липня 2024 року не може ставитись в аксіому підтвердження перешкоджанню проведенню досудового розслідування без реальної вказівки на характер і спосіб таких перешкод.

Таким чином, оцінивши в судовому засіданні в сукупності обставини за ст. 178 КПК України з урахуванням тяжкості повідомленої підозри, яка допускає застосування тримання під вартою згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, для забезпечення належної поведінки підозрюваного відповідно до ст. 177 цього Кодексу з метою запобігання наявним процесуальним ризикам втечі, впливу на інших учасників кримінального провадження, а також вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється, слідчому судді належить постановити цю ухвалу про застосування тримання під вартою строком на 60 днів в межах строків досудового розслідування з моменту фактичного затримання, тобто з 17 год. 02 хв. 22 вересня 2024 року до 20 листопада 2024 року, оскільки інший більш м`який запобіжний захід, зокрема, у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, в умовах воєнного стану не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, і вірогідні відомості про медичні протипоказання чи про неможливість підтримувати стан здоров`я підозрюваного в умовах попереднього ув`язнення відсутні.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Разом з тим, відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, передбаченого ст. 407 Кримінального кодексу України.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини діючого наразі в Україні воєнного стану, фактичні обставини вчинення інкримінованого злочину, що можуть свідчити про підрив бойової готовності стрілецького спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 в умовах озброєної агресії російської федерації проти незалежної, суверенної України, а також враховуючи те, що підозрюваний, звільнившись умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом належних висновків для виправлення для себе не здійснив, слідчий суддя під час постановлення цієї ухвали не вбачає підстав для визначення розміру застави підозрюваному для забезпечення виконання обов`язків, передбачених КПК України.

Керуючись ст. ст. 131 , 176-178 , 193 -197, 199 КПК України , слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 06 серпня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000727 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 5 ст. 407 КК України, у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 20 листопада 2024 року, в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , без визначення розміру застави.

Визначити строк дії ухвали до 17 год. 02 хв. 20 листопада 2024 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноважену особу Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений учасникам провадження 27 вересня 2024 року о 12 год. 50 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1