Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9197/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/601/24
Категорія ст.183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04 жовтня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 листопада 2024 року з визначенням розміру застави,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04 жовтня 2024 року задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 до 30 листопада 2024, визначено розмір застави - 242 240 грн. та покладено на нього відповідні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , вагомість наявних доказів вчинення ним даного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у його вчиненні, вважав, що лише винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти встановленим ризикам.

Крім того, слідчий судді вважав необхідним визначити підозрюваному ОСОБА_9 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 242240 грн., яка на думку суду, є достатньою для запобігання ризикам та забезпечення виконання ОСОБА_9 покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вважає зазначену ухвалу суду несправедливою.

Зазначає, шо підозрюваний, хоч і мешкає в іншому районі, але має постійне місце проживання, не має наміру ухилятися від органів досудового розслідування і правосуддя, розкаюється у скоєному. В нього незадовільний стан здоров`я, який лише погіршується від перебування в СІЗО, він є інвалідом другої групи, переносив операції. Через скрутне матеріальне становище заставу не зможе внести.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_9 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження долученими до клопотання, в тому числі копіями ряду протоколів про результати здійснення НСРД зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 19.06.2024, від 29.07.2024, протоколом про результати здійснення НСРД - візуального спостереження за особою від 25.07.2024, протоколом затримання особи від 08.07.2024, протоколом огляду місця події від 03.07.2024, висновком експерта №СЕ-19/106-24/10410-НЗПРАП.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Докази долучені до клопотання свідчать, що ОСОБА_9 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Наведені захисником відомості в апеляційній скарзі, не спростовують даних, що ОСОБА_9 причетний до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, продовження кримінального правопорушення.

ОСОБА_9 підозрюється у придбанні та зберіганні із метою збуту особливо-небезпечних психотропних речовин, а саме за ч.2 ст.307 КК України.

Колегія суддів зважає і на те, що ОСОБА_9 не має міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, не працює та інші відомості, однак зважаючи, на початкову стадію досудового розслідування, незначний час, що минув з моменту затримання підозрюваного 02.10.2024 та повідомлення останньому про підозру 03.10.2024, не встановлення слідством свідків та осіб, які можуть бути причетними до вчинення розслідуваного злочину, скоїв злочин в період відбування покарання за кримінальне правопорушення пов`язане з незаконним обігом наркотиків, це свідчить, що існують ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому домашній арешт, як зазначено в апеляційній скарзі захисника, на думку апеляційного суду не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку на даній стадії досудового розслідування.

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі підозрюваного. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочинів у яких він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Доводи сторони захисту про те, що до підозрюваного ОСОБА_9 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину становить - від двадцяти до вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вище вимог закону дотримався та обрав ОСОБА_9 запобіжний захід, який відповідає тяжкості кримінального правопорушення, в якому останній підозрюється, особі підозрюваного та є достатнім для виконання останнім покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Крім того в підозрюваного вилучено значна кількість наркотичних засобів, з протоколів НСРД вбачається, що ОСОБА_9 може мати причетність до інших кримінальних правопорушень, а тому лише тримання під вартою з заставою, в максимальному розмірі зможе гарантувати дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04 жовтня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 листопада 2024 року з визначенням розміру застави - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: