Справа № 738/1447/24
№ провадження 1-кп/738/123/2024
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року Менський районний суд

Чернігівської області

у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

під час розгляду у відкритому засіданні кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000191 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої: ОСОБА_3 ,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив наступне:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою.

26 липня 2024 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000191 від 29.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України.

24 жовтня 2024 року в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, на підставі на підставі пункту 41 частини першої статті 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти заявленого клопотання.

ІІ. Встановлені судом обставини із посиланням на докази.

Суд встановив, що 29.05.2024 внесено відомості до ЄРДР за № 0000191 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, а саме: в умовах воєнного стану в Україні, 26 травня 2024 року в період часу з 10 години 14 хвилин по 10 годину 40 хвилин ОСОБА_3 , шляхом вільного доступу, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти 1198» ТОВ «АТБ-маркет» за адресою Героїв АТО, будинок 4в в місті Мена Корюківського району Чернігвської області, з торгівельних вітрин таємно викрала балик Добров Дарницький, вагою 0,370 кілограм, вартістю 268 гривень 99 копійок, балик Добров Дарницький, вагою 0,413 кілограм, вартістю 300 гривень 25 копійок, стевію 300 грам Green Leaft з натуральним підсоложувачем, вартістю 173 гривні 89 копійок, консерви 121 грам De Luxe Foods Selected Печінка тріски у кількості 2 штуки, вартістю 165 гривень 10 копійок, які належать ТОВ «АТБ-маркет», чим заподіяла вказаному суб`єкту господарювання, згідно висновку експерта № 583/24-24 від 04.06.2024, матеріальну шкоду на загальну суму 908 гривень 23 копійки.

ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення передбачене частиною четвертою статті 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

ІІІ. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Пункт 41 частини першої статті 284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно частин першої та третьої статті 4792 КПК України, суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Частина перша статті 5 КК України передбачає, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно частини четвертої статті 185 КК України крадіжка вчинена в умовах воєнного стану карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-IX від 28.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Стаття 51 КУпАП Дрібне викрадення чужого майна передбачає:

1. Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

2. Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Тобто, має місце часткова декриміналізація вчиненого.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу вказує, що з урахуванням норм абзацу першого підпункту 169.4.1 пункту169.4цієї статті платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги: у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» встановлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: працездатних осіб - 3028 гривень.

На час вчинення, а саме 26 травня 2024 року, ОСОБА_3 інкримінованого їй діяння, викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, наразі дрібним викраденням чужого майна є його вартість до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно обвинувального акту вартість викраденого майна становить 908 гривень 23 копійки грн, що є меншим двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та це діяння з 09.08.2024 підпадає під дію Кодексу України про адміністративні правопорушення та не є кримінально караним.

За встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що клопотання про закриття кримінально провадження на підставі пункту 41 частини першої статті 284 КПК України підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні суд зазначає про наступне.

Згідно частини другої статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року у справа № 598/1781/17 дійшла висновку, що КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду в постанові від 01 лютого 2024 року у справі № 930/497/23 зазначив, що нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Другий сенат Конституційного Суду України у рішенні 8 червня 2022 року № 3-р(II)/2022 у справі № 3-20/2021(40/21) за конституційною скаргою ОСОБА_5 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (справа щодо презумпції невинуватості) у мотивувальній частині рішення зазначив, що підстави для закриття кримінального провадження з огляду на спричинені ними юридичні наслідки для особи, стосовно якої відбувається таке закриття, в теорії права та правозастосовній практиці прийнято класифікувати як реабілітаційні та нереабілітаційні. Втім у національному юридичному регулюванні немає такої чіткої класифікації.

Також Конституційний Суд України звернув увагу на те, що в національній судовій практиці підставу для закриття кримінального провадження, визначену пунктом 4 частини першої статті 284 КПК України (кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою), прийнято відносити до нереабілітаційних підстав.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 25 лютого 2020 року у справі № 599/593/18 зазначив, що коли йдеться про реабілітуючі підстави закриття кримінального провадження, слід виходити з того, що особа не вчинила протиправного діяння, передбаченого кримінальним законом, i, як результат, має право на реабілітацію. До реабілітуючих підстав належать ті, які свідчать про повну невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, що їй інкримінується, і тягнуть за собою зняття підозри, відновлення доброго імені, гідності та репутації.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 11 грудня 2019 року у справа № 153/1289/18 дійшов висновку про те, закриття кримінального провадження з підстав набрання чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, є нереабілітуючою підставою.

Таким чином, закриття кримінального з підстав пункту 41 частини першої статті 284 КПК України є закриттям кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, а тому з ОСОБА_3 необхідно стягнути процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 1 514 гривень 56 копійок.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні

Керуючись статтями 100, 124, 128, 284, 372, 395, 4792 КПК України, Суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання про закриття кримінального провадження задовольнити.

Кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000191 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України закрити на підставі пункту 41 частини першої статті 284 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1 514 (одну тисячу чотирнадцять) гривень 56 копійок процесуальних витрат на залучення експерта.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1