УХВАЛА

Іменем України

15.11.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі подане у кримінальному провадженні № 0001316 від 01.05.2024 року клопотання старшого слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що у провадженні СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0001316від 01.05.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 був призваний на військову службу під час загальної мобілізації та направлений для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 . На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 03.08.2022 № 69-РС, після зарахування до списків особового складу, ОСОБА_5 , призначений на посаду навідника спеціалізованого відділення спеціалізованого призначення 1 взводу спеціалізованого призначення 2 роти спеціалізованого призначення військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.08.2022 № 82 приступив до виконання обов`язків за посадою.

Відповідно до вимог ст. ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей.

Згідно з п. 15 Розділу II Інструкції «Про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», що затверджена наказом Міністерства оборони України від 29.06.2005 № 359, назва, серія, номер і дата видачі стрілецької зброї, закріпленої за військовослужбовцями рядового, сержантського та старшинського складу та виданої зі складу офіцерам і прапорщикам (мічманам), крім спортивної і навчальної стрілецької зброї записуються у військовий квиток військовослужбовця (посвідчення офіцера або прапорщика (мічмана)). Кожний запис про отриману (здану) стрілецьку зброю у військових квитках і завіряється підписом командира підрозділу, а в посвідченнях офіцера або прапорщика (мічмана) - начальника служби РАО (посадової особи, яка відповідає за облік, зберігання та видачу стрілецької зброї та боєприпасів), і скріплюється гербовою печаткою військової частини.

Відповідно до пункту 22 Розділу II Інструкції, після закінчення занять (навчань, стрільб, чергування, патрулювання, виконання службового завдання, відряджень) зі стрілецькою зброєю та повернення з варти стрілецька зброя повинна бути вичищена і здана черговому підрозділу (частини).

Згідно додатку № 1 п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-ХІІ від 17.06.1992 встановлено, що до майна, яке не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України належить: зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку №2 і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Водночас, як зазначає сторона обвинувачення у клопотанні, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, у порушення вищезазначених вимог законодавства України, вчинив злочин за наступних обставин.

У невстановлений досудовим розслідуванням день час, але не пізніше 05 год. 42 хв. 01.05.2024 у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання гладкоствольного самозарядного пістолета з діаметром каналу ствола 6,5 мм, виготовлений шляхом перероблення саморобним способом стартового (сигнального) пістолета марки «Шмайсер» моделі «ПСШ790», калібру 9ммР.А.К, серійний номер екземпляру якого « НОМЕР_2 » виробництва України, без передбаченого законом дозволу.

У цей же день, час та місці, у ОСОБА_5 , отримав від невстановленої слідством особи гладкоствольного самозарядного пістолета з діаметром каналу ствола 6,5 мм, виготовлений шляхом перероблення саморобним способом стартового (сигнального) пістолета марки «Шмайсер» моделі «ПСШ790», калібру 9ммР.А.К, серійний номер екземпляру якого « НОМЕР_2 » виробництва України.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , взяв до рук самозарядного пістолета з діаметром каналу ствола 6,5 мм, виготовлений шляхом перероблення саморобним способом стартового (сигнального) пістолета марки «Шмайсер» моделі «ПСШ790», калібру 9ммР.А.К, серійний номер екземпляру якого « НОМЕР_2 » виробництва України, таким чином придбавши його, та продовжуючи реалізацію свого умислу, направленого на носіння та зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, помістив вказаний пістолет до лівої кишені штанів, в які був одягнутий, та переносив його невстановленими вулицями міста Житомира, таким чином зберігав його при собі.

В подальшому 01.05.2024 під час проведення огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 добровільно надав для вилучення гладкоствольний самозарядний пістолет з діаметром каналу ствола 6,5 мм, виготовлений шляхом перероблення саморобним способом стартового (сигнального) пістолета марки «Шмайсер» моделі «ПСШ790», калібру 9ммР.А.К, серійний номер екземпляру якого « НОМЕР_2 » виробництва України, який належить до вогнепальної зброї військового призначення - проведення пострілів на ураження цілі способом роздільного заряджання з використанням холостих (шумових) пістолетних патронів кал. 9мм Р.А.К. та снаряду діаметром 6,5мм.

Таким чином, як вказує сторона обвинувачення у клопотанні, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

01.05.2024 по даному факту в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано провадження за №0001316та розпочато досудове розслідування за ч. 1 ст. 263 КК України.

27.09.2024 ОСОБА_5 в порядку ст. 278 КПК України було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Як слідує зі змісту клопотання, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом огляду місця події від 01.05.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 01.05.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 01.05.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 01.05.2024;

- висновком експерта № СЕ-19/106-24/6878-БЛ від 22.05.2024;

- протоколом огляду предметів від 23.05.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 15.07.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 15.07.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 15.07.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 22.07.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 22.07.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 27.09.2024;

- повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 27.09.2024.

З метою запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, слідчий за погодженням з прокурором вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити та застосувати до підозрюваного запобіжній захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 04.12.2024 року включно.

За словами прокурора, на останнє судове засідання по обвинуваченню за ст. 122 КК України ОСОБА_5 не з`явився та до нього було застосовано привід і накладено адміністративне стягнення.

Слідчий у свою чергу на запитання слідчого судді відповів, що у слідства відсутні дані стосовно неявки підозрюваного до слідчого за викликом в рамках кримінального провадження № 0001316.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти обрання запобіжного заходу тримання під вартою та пояснив, що на виклики до слідчого як з`являвся так і надалі планує з`являтися.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просила обрати відносно ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід. Зауважила, що відсутні докази впливу підозрюваного на свідків та його неявки до слідчого, отже не підтверджені передбаченні КПК України ризики. Зазначила, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем, на сьогодні проходить службу, має заробіток.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

У свою чергу обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують наведені у клопотанні ризики, які є підставою для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу.

Надаючи оцінку можливості вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду слідчий суддя зважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , не в останню чергу підтверджується показаннями свідків. Із урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від свідка у кримінальному провадженні, ОСОБА_5 , не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з указаними особами, може здійснювати на них вплив із метою спонукання до ненадання показань на стадії судового розгляду, перекручування або спотворення обставин, які їм можуть бути відомі щодо кримінального правопорушення для уникнення кримінальної відповідальності. Ризик здійснення тиску на свідків може бути визнано належною підставою на початкових стадіях провадження («Яжинський проти Польщі» (Jarzynski v. Poland) § 43).

Разом з тим, слідчий суддя дійшов висновку про не доведення прокурором недостатності застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, з метою запобігання наведеним у клопотанні ризикам.

Як передбачає положення ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

На підтвердження такого висновку та доцільності застосування до підозрюваного м`якішого запобіжного заходу аніж тримання під вартою слідчим суддею враховується, поміж іншого, вік та стан здоров`я ОСОБА_5 , міцність та тривалість соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, відсутність судимостей. Крім цього, як встановлено в ході розгляду справи ОСОБА_5 на виклики до слідчого в рамках кримінального провадження № 0001316 та слідчого судді під час розгляду клопотання являвся, бере участь у проведенні слідчих (процесуальних) дій.

Відповідно до вимог статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися у кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (справа «Лабіта проти Італії», справа «Харченко проти України»).

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання, прокурором не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, керуючись положенням ч. 4 ст. 194 КПК України, вважає за доцільне застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а саме цілодобовий домашній арешт, та покласти на ОСОБА_5 ряд обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. На переконання слідчого судді, зазначений запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти переліченим у клопотанні ризикам. У разі ж невиконання ОСОБА_5 покладених на нього слідчим суддею обов`язків прокурор, слідчий за погодженням з прокурором мають право звернутися, згідно зі статтею 200 КПК України, до слідчого судді із клопотанням про зміну запобіжного заходу

Відповідно до положення ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 186, 187, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 04 грудня 2024 року включно (дата закінчення строку дії ухвали).

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово, протягом строку тримання під домашнім арештом, без застосування електронних засобів контролю.

Зобов`язати ОСОБА_5 за кожною вимогою прибувати до суду, слідчих слідчої групи, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001316, та прокурорів, котрі здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва в зазначеному кримінальному провадженні, а також покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

2) не відлучатися за межі м. Житомира без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження;

3) утриматися від спілкування у будь-якій формі зі свідками у кримінальному провадженні з приводу інкримінуємого кримінального правопорушення, за винятком участі підозрюваного у проведенні відповідних слідчих (процесуальних дій);

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою особи, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю

Обов`язки на ОСОБА_5 покладено на строк до 04 грудня 2024 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя