Справа № 602/869/24
Провадження № 1-кп/602/106/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2024 р. м. Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000192 від 25.08.2024, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ванжулів Лановецького району, Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, пенсіонера, не депутата, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,-

в с т а н о в и в:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.08.2024 близько 07 години 30 хвилин інспектор СРПП ВП № 1 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 та інспектор СРПП ВП № 1 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , які у відповідності до п.1 Примітки до статті 364 КК України здійснюють функції представників влади та є службовими особами, заступили в наряд відповідно до розрахунку залучення нарядів до забезпечення безпеки дорожнього руху на автошляхах Кременецького району та публічної безпеки на території обслуговування Лановецької ТГ Кременецького району Тернопільської області.

Того ж 24.08.2024 близько 17 годині 30 хвилин, під час патрулювання Лановецької ТГ Кременецького району Тернопільської області, згідно зі ст. 35 Закону України «Про національну поліцію України», екіпажем в складі інспекторів СРПП ВП № 1 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , було зупинено транспортний засіб марки ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_1 на АДРЕСА_1 під керуванням ОСОБА_4 , у якого після зупинки транспортного засобу виник злочинний умисел, спрямований на пропозицію службовій особі надати неправомірну вигоду за не притягнення його до адміністративної відповідальності.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, протиправно, бажаючи уникнення притягнення до адміністративної відповідальності, діючи в своїх інтересах та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 запропонував інспекторам СРПП ВП № 1 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 10 000,00 гривень за не притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто висловив пропозицію службовій особі надати неправомірну вигоду.

Одразу після цього, співробітниками поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було відмовлено ОСОБА_4 у прийнятті неправомірної вигоди та попереджено про кримінальну відповідальність за вчинення таких дій. Крім цього, співробітники поліції вчинили всі дії, передбачені ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції» для фіксації протиправних дій ОСОБА_4 , а саме: ідентифікували особу, яка зробила пропозицію надання неправомірної вигоди, повідомили слідчо-оперативну групу та письмово повідомили про таку пропозицію керівника ВП № 1(м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України - пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду будь-якої дії з використанням службового становища.

Разом з обвинувальним актом до суду було подано угоду про визнання винуватості, укладену 09 вересня 2024 року між начальником Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000192 від 25.08.2024, з однієї сторони, та підозрюваним ОСОБА_4 з участю його захисника - адвоката ОСОБА_5 , з іншої сторони, на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України, в приміщенні Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури.

Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість в пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду будь-якої дії з використанням службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Крім того, згідно з цією угодою прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 369 КК України та узгодили міру покарання останньому за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

При цьому ОСОБА_4 погоджується з таким видом і мірою покарання. В угоді також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, які роз`яснено обвинуваченому.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч. 1 ст. 369 КК України, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачений зазначив, що вказана угода про визнання його винуватості укладена ним з прокурором добровільно тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Судом під час судового засідання з`ясовано, що права, які передбачені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_4 та цілком йому зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та Кримінального кодексу України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, а також угоду про визнання винуватості, суд, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, виходить з наступного.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду будь-якої дії з використанням службового становища.

Кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, а тому укладення угоди між прокурором та підозрюваним, з їх ініціативи узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 469 КПК України і за своїм змістом відповідає вимогам ст.472 КПК України, в тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частиною другою статті 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Таким чином, в судовому засіданні суд переконався, що угода про визнання винуватості, укладена 09 вересня 2024 року, відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на підставі даної угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, внаслідок кримінального правопорушення шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам та не заподіяна правам та інтересам окремих осіб, у кримінальному провадженні не беруть участі потерпілі.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

При затвердженні угоди про визнання винуватості суд, відповідно до вимог ст. 65, 66 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу винного.

Обставинами, які пом`якшують покарання, що зазначені у обвинувальному акті та угоді є: повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння органу досудового розслідування розкриттю кримінального правопорушення, притягнення до кримінальної відповідальності вперше.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, зазначеною у обвинувальному акті, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та підозрюваним і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Долю речових доказів, необхідно вирішити в порядку визначеному ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 468, 469, 472 - 476 КПК України, ст. 12, 65-67, 369 КК України суд,-

у х в а л и в:

Затвердити укладену 09 вересня 2024 року між начальником Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази у справі, а саме: оптичний носій із відеозаписами із відео реєстратора та нагрудної боді-камери поліцейських, що знаходиться при матеріалах даного кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цей вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1