У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000545 від 28 червня 2023 року, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України, та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 111?1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з указаним клопотанням.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000545 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 червня 2023 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 111?1 КК України.

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що після початку повномасштабного вторгнення ЗС РФ на територію України, ОСОБА_5 у період з жовтня 2022 року, перебуваючи у невстановленому місці і достовірно знаючи, що на території України введено воєнний стан, а також про введення в дію Указів Президента щодо накладення санкцій на фізичних та/або юридичних осіб, які ведуть господарську діяльність з державою агресором або їй допомагають (у будь-якій формі), усвідомлюючи, що будь-яка допомога представникам держави-агресора, збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, в тому числі передача нерухомого майна є незаконною і буде використовуватись в тому числі для військових потреб держави-агресора, вирішив в обхід законодавчої заборони передати належні йому об`єкти нерухомого майна представникам держави-агресора, тим самим допомагаючи забезпечувати потреби представників держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, а відтак сприяти у здійсненні військової агресії проти України, яка спрямована на насильницьку зміну, повалення конституційного ладу і захоплення державної влади в Україні, зміну меж території і державного кордону України.

Реалізуючи злочинний умисел ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та іншими невстановленими органом досудового розслідування особами, з метою завдання шкоди Україні шляхом передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави?агресора, збройним формуванням, окупаційній адміністрації, у період з 10 жовтня 2022 року по 20 жовтня 2022 року вчинив умисні дії з передачі об`єктів нерухомого майна комплексу будівель (житлових і нежитлових), які розташовані за адресами: АДРЕСА_1 (площа 1016,2 м2); АДРЕСА_2 (площа 12235 м2); АДРЕСА_3 (площа 1025,8 м2, площа земельної ділянки 1094 м2); Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Шуманяна 1, 1-а, 1-б, 1-в, 1-г, 1-д, 1-е, 1-ж (площа 11935 м2) для використання їх «Военно-гражданской администрацией Запорожской области».

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України - пособництво державі-агресору, тобто вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), вчинене громадянином України з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів та інших активів у вигляді об`єктів нерухомого майна представникам держави-агресора.

13 вересня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України.

Того ж дня підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави, строком до 11 листопада 2024 року.

У зв`язку із викладеним, приймаючи до уваги, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які вказують на вчинення ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України, за вчинення якого передбачено обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, тому виникла необхідність в накладенні арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна, у зв`язку з чим, слідчий звернувся з указаним клопотанням.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, 16 жовтня 2024 року слідчий подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, в якій зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі та просив його задовольнити.

Власник майна, відповідно до частини другої статті 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна, в судове засідання не викликався.

Враховуючи положення частини першої статті 171 КПК України, відповідно до якої клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе здійснити розгляд клопотання у відсутність слідчого та власника майна.

Вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Положеннями пункту 7 частини другої статті 131 КПК України та частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000545 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 червня 2023 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 111?1 КК України.

13 вересня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України, що підтверджується його особистим підписом.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 вересня 2024 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11 листопада 2024 року.

Згідно з реєстраційними картками транспортних засобів за підозрюваним ОСОБА_5 на праві власності зареєстровані наступні транспортні засоби: Volkswagen Amarok, номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ; МАЗ НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 ; МАЗ НОМЕР_6 , номерний знак НОМЕР_7 , VIN: НОМЕР_8 ; ПГМФ 8708, номерний знак НОМЕР_9 , VIN: НОМЕР_10 ; НОМЕР_11 , номерний знак НОМЕР_12 , VIN: НОМЕР_13 .

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною п`ятою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У клопотанні слідчого зазначено, що арешт необхідно накласти з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Так, санкцією частини першої статті 111-2 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, ОСОБА_8 має статус підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні, та слідчим доведено, що майно, на яке він просить накласти арешт належить підозрюваному.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуженню майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та з метою забезпечення можливої конфіскації вказаного майна підозрюваного як виду покарання, слідчий суддя вважає необхідним накласти арешт на вищевказане майно.

Беручи до уваги викладене, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.

З огляду на викладене та керуючись статтями 131, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- транспортний засіб - Volkswagen Amarok, номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ;

- транспортний засіб - МАЗ НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 ;

транспортний засіб - МАЗ НОМЕР_6 , номерний знак НОМЕР_7 , VIN: НОМЕР_8 ;

транспортний засіб - ПГМФ 8708, номерний знак НОМЕР_9 , VIN: НОМЕР_10 ;

транспортний засіб - НОМЕР_11 , номерний знак НОМЕР_12 , VIN: НОМЕР_13 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську обласну прокуратуру.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1