Справа 749/1127/24
Номер провадження 1-кп/749/90/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сновськ питання про закриття кримінального провадження №0000106 від 08.06.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гірськ Щорського району Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачентх ч.4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

До Щорського районного суду Чернігівської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000106 від 08.06.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Згідно обвинувального акта Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2102 IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв., 24.02.2022, строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, у тому числі, Указом Президента України № 271/2024 від 06.05.2024, із 05 год. 30 хв., 14.05.2024, строком на 90 діб.

Поряд із цим, 25.05.2024, близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання негативних матеріальних наслідків для потерпілого, знаходячись поруч з господарським приміщенням (сарай), який розташований біля двоповерхового багатоквартирного будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливим мотивом та з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, таємно викрав металеву каністру «ГОСТ 5105 76», вертикальну, червоного кольору, об`ємом 10 літрів, з бензином марки «А 92», об`ємом 8 літрів, вартістю, згідно з висновком експерта № 608/24-24 від 11.06.2024, 343, 00 грн та 401, 68 грн відповідно, яка знаходилася поруч із вищевказаним господарським приміщенням, належна ОСОБА_5 , чим заподіяв останньому майнову шкоду на загальну суму 744, 68 грн.

Крім того, 10.06.2024, близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання негативних матеріальних наслідків для потерпілого, знаходячись поруч з господарством, що за адресою: АДРЕСА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливим мотивом та з метою особистого збагачення, повторно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу з поверхні дерев`яної лави, що знаходиться біля вказаного господарства, таємно викрав мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi 6a», 2/16 Gb, вартістю, згідно з висновком експерта № 636/24-24 від 14.06.2024, 1 166, 00 грн, належний ОСОБА_6 , чим заподіяв останньому майнову шкоду на вказану суму.

Від обвинуваченого надійшло клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, в якому обвинувачений просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі пункту 41 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

У судовому засіданні обвинувачений просив задовольнити вказане клопотання.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Потерпілі та представник потерпілого у судове засідання не з`явилися. Від потерпілих надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_3 обвинувачується у таємних викраденнях чужого майна (крадіжках), вчинених повторно, в умовах воєнного стану.

Частиною 4 статті 185 КК України передбачена кримінальна відповідальність за крадіжку, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Частиною 1 ст. 51 КУпАП в редакції станом на 25.05.2024 р. та 10.06.2024 була передбачена адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати. Санкція вказаної норми передбачала покарання у виді штрафу від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

У примітці до зазначеної статті було вказано, що викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно, кримінальним правопорушенням вважалася крадіжка, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX було внесено зміни до ст. 51 КУпАП та викладено її в новій редакції.

Частиною 1 ст. 51 КУпАП передбачено: Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП передбачено: Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Відповідно до пункту 5 підрозділу І розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України у розмірі, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Зі змісту статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»від 09.11.2023 № 3460-IX прожитковий мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2024 року становить 3028 гривню.

Тобто в 2024 році для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень застосовується сума в 1514 грн.

З огляду на вищепроцитовані норми, викрадення майна, вартість якого становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто до 3028 грн у 2024 році (1514*2=3028), є адміністративним правопорушенням з моменту набрання чинності Законом № 3886-IX.

Згідно обвинувального акту вартість викраденого майна становить 744, 68 грн та 1166, 00 грн, тобто менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У відповідності до ч. 4 ст. 5 КК України якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 сформувала висновок про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК з урахуванням положень Закону № 3886-IX, відповідно до якого Закон № 3886?IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886?IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886?IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно пункту 41 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до п. 12 ч. 2. ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: з підстави, передбаченої пунктом 41 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Частиною 3 статті 4792. КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 12 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.41. ч.1 ст.284 КПК України підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні суд зазначає про наступне.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року у справа № 598/1781/17 дійшла висновку, що КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду в постанові від 01 лютого 2024 року у справі № 930/497/23 зазначив, що нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Другий сенат Конституційного Суду України у рішенні 8 червня 2022 року № 3-р(II)/2022 у справі № 3-20/2021(40/21) за конституційною скаргою ОСОБА_7 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (справа щодо презумпції невинуватості) у мотивувальній частині рішення зазначив, що підстави для закриття кримінального провадження з огляду на спричинені ними юридичні наслідки для особи, стосовно якої відбувається таке закриття, в теорії права та правозастосовній практиці прийнято класифікувати як реабілітаційні та нереабілітаційні. Втім у національному юридичному регулюванні немає такої чіткої класифікації.

Також Конституційний Суд України звернув увагу на те, що в національній судовій практиці підставу для закриття кримінального провадження, визначену пунктом 4 частини першої статті 284 КПК України (кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою), прийнято відносити до нереабілітаційних підстав.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 25 лютого 2020 року у справі № 599/593/18 зазначив, що коли йдеться про реабілітуючі підстави закриття кримінального провадження, слід виходити з того, що особа не вчинила протиправного діяння, передбаченого кримінальним законом, i, як результат, має право на реабілітацію. До реабілітуючих підстав належать ті, які свідчать про повну невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, що їй інкримінується, і тягнуть за собою зняття підозри, відновлення доброго імені, гідності та репутації.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 11 грудня 2019 року у справа № 153/1289/18 дійшов висновку про те, закриття кримінального провадження з підстав набрання чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, є нереабілітуючою підставою.

Таким чином, закриття кримінального з підстав п.41. ч.1 ст.284 КПК України є закриттям кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, а тому з ОСОБА_3 необхідно стягнути процесуальні витрати за проведення судових товарознавчих експертиз у розмірі 3029, 12 грн.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов підлягає залишенню без розгляду.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався та обранню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 128, 284, 372, 395, 4792 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань 08 червня 2024 року за №0000106 по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, закрити на підставі пункту 41 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових товарознавчих експертиз у розмірі 3029, 12 гривень (три тисячі двадцять дев`ять гривень 12 копійок).

Речові докази: металеву каністру червоного кольору ГОСТ 5105-76 об`ємом 10 літрів виробництва СССР - залишити власнику ОСОБА_5 .

Цивільний позов ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Щорський районний суд Чернігівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1