Справа № 504/2316/24
Номер провадження 1-кп/504/599/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2024 рокус-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000027 від 04.12.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, оголошено загальну мобілізацію.

Відповідно до Указу Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 строк дії загальної мобілізації в України продовжено з 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

В подальшому Указом Президента України від 12.08.2022 № 574/2022 строк дії загальної мобілізації в України продовжено з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно Указу Президента України від 07.11.2022 № 758/2022 строк дії загальної мобілізації в України продовжено з 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

На підставі Указу Президента України від 06.02.2023 № 59/2023 строк дії загальної мобілізації в України продовжено з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України від 01.05.2023 № 255/2023 строк дії загальної мобілізації в України продовжено з 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

На підставі Указу Президента України від 26.07.2023 № 452/2023 строк дії загальної мобілізації в України продовжено з 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Згідно Указу Президента України від 06.11.2023 № 735/2023 строк дії загальної мобілізації в України продовжено з 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

В подальшому Указом Президента України від 05.02.2024 № 50/2024 строк дії загальної мобілізації в України продовжено з 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

На підставі Указу Президента України від 08.05.2024 № 3685-ІХ строк дії загальної мобілізації в України продовжено з 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Вказані Укази Президента України затверджені Законами України, які набрали чинності.

ОСОБА_4 постійно мешкає в Україні і достовірно знає про дію в Україні загальної мобілізації.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», він будучи військовозобов`язаним, що знаходиться в запасі та підлягає на час мобілізації призову на військову службу, а також отримавши мобілізаційне посвідчення (повістки), перебуваючи на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи військову спеціальність солдат, у зв`язку з оголошенням повної мобілізації і призовом на військову службу у Збройні Сили України за мобілізацією, пройшов військово лікарську комісію смт. Доброслав та згідно з висновком від 28.09.2023 був визнаний придатним до військової служби.

29.09.2023 ОСОБА_4 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_3 , отримав повістку про явку 02.10.2023 о 18:00 для відправлення до проходження військової служби та був належним чином повідомлений у встановленому законом порядку про наслідки неявки за викликом. Так, 02.10.2023 ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, обставини неявки не повідомив та на зв`язок не виходив.

Діючи умисно ОСОБА_4 , з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, маючи для цього можливість та не маючи правових підстав на відстрочку від призову за мобілізацією, не будучи особою, що не підлягає призову на військову службу у період мобілізації, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період, без поважних на те причин, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби, чим порушив порядок комплектування Збройних Сил України.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав в повному обсязі, при цьому суду пояснив, що є внутрішньо переміщеною особою. Вимушено переїхав з АДРЕСА_4 стояв на військовому обліку, однак після переїзду жодних документів не мав. Так, він відмовляється проходити військову службу із релігійних обставин, почав вивчати віросповідання релігійної групи «Свідки Єгови», яка забороняє кровопролиття та вбивства людей. Офіційної належності до цієї групи він не має, його батько та мати є членами общини. За адресою місця проживання в Одеській області отримав повістку про виклик до воєнкомату та прибув за повісткою. Проходив військову лікарську комісію, але військовий квиток не отримав. Коли отримав другу повістку для проходження для проходження служби не прибув у визначений час. Визнав себе винним, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Зі вступною промовою учасники процесу виступити відмовилися.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно ст.35 Конституції України, ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі, якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою. Статтею 64 Конституції України визначено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з п.3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 №64/2022, дію якого продовжено, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» право на альтернативну службу мають громадяни України, якщо виконання військового обов`язку суперечить їхнім релігійним переконанням і ці громадяни належать до діючих згідно з законодавством України релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю. Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження права громадян на проходження альтернативної служби із зазначенням строку дії цих обмежень.

Аналогічну норму права містить і п.2 Положення про порядок проходження альтернативної (невійськової) служби, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №2066 від 10.11.1996 року. Перелік таких організацій затверджується Кабінетом Міністрів України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть бути встановлені окремі обмеження цього права із зазначенням строку дії.

Відповідно до Переліку релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів №2066 від 10.11.1996, до таких релігійних організацій належать: 1) Адвентисти-реформисти; 2) Адвентисти сьомого дня; 3) Євангельські християни; 4) Євангельські християни-баптисти; 5) Покутники; 6) Свідки Єгови; 7) Харизматичні християнські церкви (та церкви, прирівняні до них згідно із зареєстрованими статутами); 8) Християни віри євангельської (та церкви, прирівняні до них згідно із зареєстрованими статутами); 9) Християни євангельської віри; 10) Товариство Свідомості Крішни.

Належність обвинуваченого ОСОБА_4 до будь-якої з цих організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю, судом не встановлена. Згідно листа Релігійної організації «Релігійний центр свідків Єгови в Україні» від 29.03.2024 № 5667, ОСОБА_4 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_3 , не є свідком Єгови.

Так, Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у своїй постанові від 02.05.2024 по справі № 344/12021/22 дійшов правового висновку, що відповідно до частини 3 статті 8 Конституції України положення частини 4 статті 35 Основного Закону мають застосовуватися як норми прямої дії. З огляду на зазначене і положення статті 9 ЄКПЛ, від яких Україна в умовах воєнного стану не відступала в порядку статті 15 Конвенції, особа не підлягає кримінальній відповідальності за статтею 336 КК за умови доведення несумісності виконання військового обов`язку з її релігійними переконаннями підтвердження належними і достатніми доказами її участі у релігійних організаціях, що сповідують віровчення відповідного змісту, або наявності таких особистих глибоких, щирих і послідовних переконань.

Оцінюючи вищевикладене, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні.

За таких обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 336 КК України ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність обвинуваченого.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до положень ст.66 КК України є визнання своєї вини під час судового розгляду.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд, зокрема, враховує те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, скоїв умисне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії нетяжких відповідно до ст.12 КК України, визнав свою вину, негативно відноситься до вчиненого кримінального правопорушення, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання.

В судових дебатах, прокурор просив обрати обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки із застосуванням ст. 75 КК України встановити іспитовий строк, посилаючись на те, що своєю поведінкою під час розгляду справи обвинувачений довів своє щире каяття.

За результатом ознайомлення з досудовою доповіддю на обвинуваченого ОСОБА_4 , підготовленої Одеським РВ № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, судом встановлено, що орган пробації вважає можливим виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі та не становить дуже високої небезпеки для суспільства у тому числі окремих осіб.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність судимостей, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд дійшов переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкції ст. 336 КК України у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку відповідно до положень ст. 75 КК України, оскільки суд вважає, що виправлення обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, є можливим без ізоляції його від суспільства.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст.ст. 331, 349, 371-373, 374,615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, якщо протягом 1 (одного) року іспитового строку ОСОБА_4 не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1