ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2343/24
Провадження №1-кс/477/1140/24
УХВАЛА

про задоволення скарги

29 жовтня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2024 року до слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області на дійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , подана в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , який утримується під вартою, на рішення слідчого СВ ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області про відмову ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000505 від 08 вересня 2024 року.

В обґрунтування скарги вказує, що 16 жовтня 2024 року нею, як захисником підозрюваного ОСОБА_4 подано слідчій СВ ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 , якою здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000505 від 08 вересня 2024 року клопотання про проведення слідчих дій у цьому кримінальному провадженні, а саме про проведення комплексної дактилоскопічної, молекулярно-генетичної експертизи мобільного телефону, що виявлений та вилучений слідчим 11 жовтня 2024 року.

Постановою слідчої від 18 жовтня 2024 року у задоволенні клопотання захисника відмовлено. Вважає, вказану вище відмову необґрунтованою та неправомірною, оскільки перевірка вказаних захисником у клопотанні доводів відповідно до положення частини першої статті 93 КПК України може бути підставою для прийняття рішення щодо закриття провадження відносно її підзахисного, та/або зміни кваліфікації його дій.

А оскільки слідчий при проведенні досудового розслідування наділений ширшими повноваженнями ніж захист, тому здійснення слідчих дій має відповідно до положень статті 93 КПК України здійснювати саме слідчий та в разі встановлення обставин, які свідчать про невинуватість особи прийняти відповідне рішення.

Оскільки слідча безпідставно відмовила у задоволенні клопотання сторони захисту, скаржник, діючи в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з цією скаргою, та просила скасувати постанову слідчого від 18 жовтня 2024 року, зобов`язавши слідчу розглянути клопотання захисника.

В судовому засіданні ОСОБА_3 повністю підтримала подану скаргу та просила її задовольнити посилаючись на обставини, викладені у скарзі.

Слідча СВ ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надіславши заяву про розгляд скарги за її відсутності.

Відсутність слідчого відповідно до частини третьої статті 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши доводи скаржника, дослідивши скаргу та долучені документи, дійшов висновку про таке.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною першою статті 303 КПК України.

На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено пунктом 7 частини першої статті 303 КПК України.

Встановлено, що слідчим відділом ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000505 від 08 вересня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 125, частиною першою статті 121 КК України.

Досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що 07 вересня 2024 року близько 21.30 голини ОСОБА_4 біля будинку АДРЕСА_1 наніс ОСОБА_6 декілька ударів в область голови цеглиною, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, субдуральної гематоми та перелому черепа.

У цьому кримінальному провадженні 08 вересня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Заявою від 10 вересня 2024 року підозрюваний ОСОБА_4 просив орган досудового розслідування вжити заходів щодо відшукання належного йому мобільного телефону, що міг бути викрадений 07 вересня 2024 року під час подій, за яких відбулася бійка між ним та потерпілим.

15 жовтня 2024 року слідчим, який здійснює досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні надано стороні захисту протокол огляду місця події від 11 жовтня 2024 року за яким вбачається, що під час проведення огляду ділянки місцевості в с. Пересадівка Миколаївського району Миколаївської області. біля будинку АДРЕСА_1 виявлено та вилучено мобільний телефон, що міг належати підозрюваному.

Оскільки обставини винайдення та вилучення мобільного телефону, що зазначені у протоколі огляду місця події від 11 жовтня 2024 року мають суперечності з іншими матеріалами кримінального провадження та можуть свідчити про те, що віднайдений слідчим мобільний телефон після його викрадення сторонніми особами міг бути залишений у місці його винайдення сторонніми особами, які зацікавлені в обвинувальному ухилі досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , 16 жовтня 2024 року, адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , в порядку статті 220 КПК України слідчому який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000505 від 08 вересня 2024 року ОСОБА_5 подано клопотання про проведення слідчої дії - комплексної дактилоскопічної, молекулярно-генетичної експертизи мобільного телефону, що виявлений та вилучений слідчим 11 жовтня 2024 року для встановлення осіб, у володінні яких перебував телефон, що може належати підозрюваному.

Указані відомості можуть вказувати на існування умов, що передували вчиненню дій, які і спровокували спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Відповідно до положень статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Частиною 2 статті 220 КПК України передбачено винесення слідчим за результатами розгляду клопотання постанови про повну або частку відмову у його задоволенні і така постанова має бути мотивована.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Як встановлено слідчим суддею, постановою слідчої ОСОБА_5 від 18 жовтня 2024 року у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про проведення слідчих дій відмовлено.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для відмови у задоволенні клопотання сторони захисту слугувала та обставина, що слідча під час вивчення клопотання захисту та матеріалів кримінального провадження у сукупності дійшла висновку про невідповідність вилученого мобільного телефону критеріям речового доказу, оскільки такий не є предметом злочину, був втрачений під час активних дій з боку ОСОБА_4 відносно потерпілого та перебував у непрацюючому стані і мав специфічний запах, що вказувало на його тривале перебування у вологому середовищі та як наслідок, указані обставини свідчили про відсутність на ньому будь-яких біологічних слідів, що унеможливлює проведення експертизи.

Не погоджуючись з вказаною постановою, захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді зі скаргою на зазначену постанову, у якій просила її скасувати.

Так, за змістом частини першої статті 91 КПК у кримінальному провадженні з-поміж іншого підлягають доказуванню - подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого та інші обставини.

Відповідно до статті 84 КПК доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів поряд з іншими є показання.

Доказуванням згідно з частиною другою статті 91 КПК є збирання, перевірка та оцінка доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За змістом статті 94 КПК України, докази здобуті під час досудового розслідування мають узгоджуватися між собою та у сукупності свідчити про наявність у діях особи того чи іншого складу кримінального правопорушення.

У силу вимог частини другої статті 22 КПК сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Порядок збирання доказів у кримінальному провадженні встановлений статтею 93 КПК, яка передбачає, що сторона захисту здійснює збирання доказів, у тому числі шляхом ініціювання проведення слідчих дій, безпосереднє проведення таких слідчих дій покладається на слідчого. При цьому також встановлено, що відмова слідчого може бути оскаржена до слідчого судді.

Сукупність наведеного свідчить про те, що проведення слідчих дій, у яких зацікавлена сторона захисту, можливе виключно через слідчого.

З метою забезпечення рівності сторін та збалансованості їх прав, для перешкоджання зловживанню правами та процесуальними повноваженнями, на слідчого суддю покладений обов`язок перевірки дотримання вимог закону під час реалізації сторонами їх процесуальних можливостей.

Необґрунтована відмова слідчого у проведенні певних слідчих дій за клопотанням захисника та/або підозрюваного суттєво звужує можливість ефективного захисту, а у деяких випадках взагалі його виключає.

У відповідності до вимог статті 110 КПК постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК.

Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим досудовим розслідуванням, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють відмову, зазначене є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Правова природа проваджень, які здійснюються слідчим суддею у скаргах за пунктом частини першої статті 303 КПК України, передбачає не лише перевірку дотримання уповноваженим суб`єктом закону при вирішенні клопотань про проведення слідчих дій, а опосередковано й оцінки таких клопотань на предмет обґрунтування необхідності їх здійснення.

Отже, слідчий суддя має дослідити оскаржуване рішення слідчого, щодо його законності і обґрунтованості у взаємному зв`язку з необхідністю проведення відповідної слідчої дії з точки зору досягнення її мети у конкретному кримінальному провадженні. Враховуючи завдання і засади кримінального провадження, слідчий суддя має встановити, чи була відмова слідчого у задоволенні клопотання обґрунтованою та належним чином мотивованою, і чи в результаті її прийняття не були порушені права сторони захисту.

Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчить про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не дотримані слідчим при прийнятті рішення про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 від 18 жовтня 2024 року.

Так, слідчий, відмовляючи у задоволенні клопотання, зазначив у постанові, що мобільний телефон не є предметом злочину, був втрачений під час активних дій з боку ОСОБА_4 відносно потерпілого та перебував у непрацюючому стані і мав специфічний запах. Оскільки телефон тривалий час перебував у вологому середовищі, тому встановити на ньому будь-які біологічні сліди людини не виявляється можливим, що унеможливлює проведення експертизи.

Водночас, при вирішенні цього питання слідчий суддя враховує, що за змістом частини п`ятої статті 232 КПК України у разі отримання під час проведення слідчої (розшукової) дії доказів, які можуть вказувати на невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий, прокурор зобов`язаний провести відповідну слідчу (розшукову) дію в повному обсязі, долучити складені процесуальні документи до матеріалів досудового розслідування та надати їх суду у випадку звернення з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Вивченням матеріалів скарги ОСОБА_3 та відповідно до її доводів, зазначених у судовому засіданні встановлено, що метою проведення такої слідчої дії, як проведення комплексної дактилоскопічної, молекулярно-генетичної експертизи мобільного телефону є доведення обставин провокативної поведінки з боку потерпілого і свідків, та як наслідок вчинення ним дій з метою самооборони, що виключає його відповідальність за інкримінованим йому кримінальним правопорушенням.

Стаття 85 КПК України передбачає вимогу належності до доказів, якими підтверджується подія та склад кримінального правопорушення. Так за визначенням цієї норми належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Стаття 101 КПК України визначає, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність.

За визначенням наведеним у Закону України «Про судову експертизу», комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання). До проведення таких експертиз у разі потреби залучаються як експерти експертних установ, так і фахівці установ та служб (підрозділів) інших центральних органів виконавчої влади або інші фахівці, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах.

Оцінюючи мотиви відмови слідчим у задоволенні клопотання захисника про проведення комплексної дактилоскопічної, молекулярно-генетичної експертизи мобільного телефону, що викладені у мотивувальній частині постанови від 18 жовтня 2024 року вбачається, що слідча ОСОБА_5 , без отримання висновку експерта/спеціаліста, без проведення дослідження вилученого 11 жовтня 2024 року мобільного телефону, не будучи уповноваженою особою на проведення досліджень що потребують спеціальних знань, дійшла висновку про відсутність на вилученому майні біологічних слідів людини, що унеможливило проведення відповідної експертизи.

За вказаного вбачається і те, що слідча ОСОБА_5 , здійснюючи досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні як слідчий, перебрала на себе функції судового експерта та надала оцінку об`єкту дослідження, без належних на те повноважень та відповідно без проведення дослідження, що виходить за межі її повноважень, визначених статтею 40 КПК України

З огляду на викладене слідчий суддя дійшов висновку про незаконність вказаної постанови, оскільки така не містить належних мотивів відмови у задоволенні клопотання захисту.

В даному випадку, орган досудового розслідування, отримавши відповідне клопотання сторони захисту, та з`ясувавши позицію підозрюваного, щодо інкримінованого йому діяння, мала б вжити заходів щодо з`ясування обставин, що можуть слугувати підставою для прийняття рішення про закриття кримінального провадження, або які б повністю чи частково спростовували повідомлену ОСОБА_4 підозру, зокрема і на предмет наявності у діях потерпілого ознак провокативної поведінки, що в цьому випадку відповідає завданню кримінального провадження.

Підтвердження або спростування доводів сторони захисту щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, і є основною метою досудового розслідування.

З огляду на викладене, вбачається, що на порушення вимог частини п`ятої статті 110 КПК постанова слідчого є невмотивованою, відмова у задоволенні клопотання сторони захисту не ґрунтується на законі, тому рішення слідчого підлягає скасуванню.

Отже, за відсутності в оскаржуваній постанові належних висновків слідчого, заявлені по скарзі вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Виходячи з вимог частини п`ятої статі 40 КПК України, слідчий суддя, позбавлений змоги надати конкретні вказівки слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, так як слідчій є самостійним у своїй процесуальній діяльність.

Однак, слідчий суддя вважає за необхідне вчергове роз`яснити, що орган досудового розслідування зобов`язаний провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Керуючись статтями 303-307, 309, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Постанову про відмову у задоволенні клопотання від 18 жовтня 2024 року, яка винесена слідчою СВ ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 - скасувати.

Зобов`язати слідчу СВ ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 повторно розглянути клопотання сторони захисту від 16 жовтня 2024 року про проведення слідчих дій.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7