справа № 515/1509/24
провадження № 1-кп/492/211/24
ВИРОК

Іменем України

19 листопада 2024 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 (дистанційно)

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0001160, внесеного 08 серпня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарбунари Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України, -

встановив:

ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч вимогам, визначеним пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» № 901-VIII від 23 грудня 2015 року, постанови Верховної Ради України № 2471-XII від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС № 622 від 21 серпня 1998 року, знаючи про те, що для придбання та зберігання заборонених предметів необхідно передбачений законом дозвіл, на початку грудня 2021 року, в обідній час (точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) на околиці м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області, шляхом знаходження, придбав обріз мисливської рушниці «ТОЗ-63», № НОМЕР_1 , 1971 року випуску, яка належить до категорії нестандартної гладкоствольної вогнепальної зброї 16 калібру, двоствольної мисливської рушниці 16 калібру моделі «ТОЗ-63» № НОМЕР_1 , промислового виробництва (СРСР) з наявними конструктивними змінами внесеними саморобним способом, шляхом укорочування ствола до залишкової довжини 158 мм та заміни прикладу на рукоятку. Зазначений обріз мисливської рушниці ОСОБА_5 помістив до господарської сумки та того ж дня, близько 17:00 години переніс до підсобного приміщення за місцем свого мешкання в АДРЕСА_2 , де в подальшому зберігав його до 08 серпня 2024 року. Далі, 08 серпня 2024 року о 01 год. 05 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи з обрізом на вулиці біля домоволодіння по АДРЕСА_2 , побачивши працівників поліції та розуміючи, що його протиправні дії помічені працівниками правоохоронного органу, здав працівникам відділення поліції № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області обріз мисливської рушниці «ТОЗ-63», № НОМЕР_1, 1971 року випуску.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 1 статті 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

27 вересня 2024 року між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0001160 в порядку, передбаченому статтями 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за частиною 1 статті 263 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного злочину та зобов`язався беззастережно визнати у ході судового провадження свою винуватість у вчиненні злочину. Також, сторонами угоди з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів; обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття; беззастережне визнання своєї винуватості, визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинення ним кримінального правопорушення за частиною 1 статті 263 КК України, у виді позбавлення волі строком на три роки із застосуванням до нього дію статті 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на один рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені статтею 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Розглядаючи в порядку пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні також щодо тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Прокурор, захисник-адвокат в підготовчому судовому засіданні вважали, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просили угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заявив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені частиною 2 статті 473 КПК України; наслідки невиконання угоди, передбачені статтею 476 КПК України. Просив вищевказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнав себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені частиною 2 статті 473 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Заслухавши прокурора, захисника-адвоката та обвинуваченого, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, перевіривши укладену між прокурором та обвинуваченим угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, КК України суд встановив, що угода про визнання винуватості укладена у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину; умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; сторони уклали угоду добровільно; фактичні підстави для визнання винуватості наявні; узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним статтею 65 КК України.

Суд вважає доведеною в підготовчому судовому засіданні винність обвинуваченого ОСОБА_5 , тому дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за частиною 1 статті 263 КК України, якносіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, який відповідно до статті 12 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_5 погодився на призначення узгодженої ним та прокурором міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченим ОСОБА_5 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості, укладена 27 вересня 2024 року між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_7 , відповідає вимогам частини 2, частини 4 статті 469, статті 472 КПК України, а тому є всі правові підстави для затвердження даної угоди судом і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення ним кримінального правопорушення за частиною 1 статті 263 КК України, у виді позбавлення волі строком на три роки із застосуванням до нього дію статті 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на один рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК України.

Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Відповідно до частини 2 статті 475 КПК України вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною 3 цієї статті, відповідно до якої у резолютивній частині вироку на підставі угоди повинні міститися відомості, передбачені статтею 374 КПК України.

Згідно з пунктом 2 частини 4 статті 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо речових доказів, відшкодування процесуальних витрат, щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Суд вирішує питання про речові докази у справі згідно частини 9 статті 100 КПК України: предмет схожий на обріз мисливської рушниці «ТОЗ-63», № НОМЕР_1, 1971 року випуску та 2 стріляні гільзи, підлягають конфіскації в дохід держави.

У зв`язку з доведеністю вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і проведенням по кримінальному провадженню експертного дослідження по встановленню його вини, суд, керуючись частиною 2 статті 124 КПК України, дійшов висновку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави процесуальних витрат на залучення експерта, який проводив судову експертизу зброї у наявному кримінальному провадженні на загальну суму 3029,12 грн.

Враховуючи, що речові докази, на які ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 серпня 2024 року накладено арешт, підлягають конфіскації в дохід держави, суд дійшов до висновку про скасування арешту на вищевказані речові докази.

Керуючись статтями 100, 174, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 вересня 2024 року між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника-адвоката ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0001160.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України та призначити йому покарання за частиною 1 статті 263 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.

В силу частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 19 листопада 2024 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок.

Речові докази: предмет схожий на обріз мисливської рушниці «ТОЗ-63», № НОМЕР_1 , 1971 року випуску та 2 стріляні гільзи - конфіскувати в дохід держави, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 серпня 2024 року, на вказані речові докази.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області ОСОБА_1