УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0002042 від 27.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням, у якому просить суд накласти арешт на майно вилучене 27.08.2024 в ході проведення огляду місця події.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 26 серпня 2024 року, приблизно в період часу з 19:00 год до 23:30 год., ОСОБА_5 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні квартири за місцем проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту між ним та співмешканкою ОСОБА_6 , з якою перебуває у сімейних відносинах, в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 1, п. 5, 6 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході конфлікту, пов`язаного з домашнім насильством, умисно наніс потерпілій ОСОБА_6 приблизно 5 ударів кулаками лівої та правої руки по обличчю та голові та приблизно 3 удари лівою та правою ногою по правій стороні тулуба, в область ребер, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, перелому ребер справа, пневмотораксу справа, контузії обох очей, забійної рани повіки правого ока, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння.

В період часу із 09:15 год. до 10:04 год. 27 серпня 2024 року, в ході огляду місця події, який проводився у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено наступні об`єкти:

-Змив речовини бурого кольору та контрольний звив до нього з стінки (корпусу) ванни вилучено та поміщено до 2-х паперових конвертів НПУ СУ;

-Фрагмент бинта зі слідами речовини бурого кольору вилучено та поміщено до 1-го паперового конверту НПУ СУ;

-Синя в клітку наволочка з подушки зі слідами речовини бурого кольору вилучено та поміщено до 1-го паперового конверту НПУ;

-Наволочка жовтого кольору зі слідами речовини бурого кольору вилучено та поміщено до 1-го паперового конверту НПУ;

-Кофта сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору вилучено та поміщено до 1-го паперового конверту НПУ СУ.

Вищевказані предмети згідно вимог ч. 7 ст. 237 КПК України є тимчасово вилученим майном.

Покликаючись на викладене, слідчий вказує на необхідність накладення арешту на вищевказане вилучене в ході проведення 27.08.2024 огляду місця події майно, яке являються матеріальним об`єктом, що зберігло на собі сліди вчиненого злочину та відповідає вимогам речових доказів, передбачених статтею 98 КПК України.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

З урахуванням заяви слідчого, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Судом встановлено, що Рівненським РУП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені 27.08.2024 до ЄРДР за №0002042, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

27 серпня 2024 року, в ході огляду місця події, що було проведено у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено вищевказані речі та предмети, що мають істотне значення для даного кримінального провадження.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів, спеціальної конфіскації ), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи, що слідчим доведено необхідність застосування арешту, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення збереження речових доказів, а також того, що вилучене майно, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, яке зберігло на собі сліди злочину та містить інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а не накладення арешту може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для арешту майна, що було вилучене під час огляду 27.08.2024 місця події.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт н амайно, що було вилучене в період часу із 09:15 год. до 10:04 год. 27 серпня 2024 року, в ході огляду місця події, який проводився у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

-Змив речовини бурого кольору та контрольний звив до нього з стінки (корпусу) ванни вилучено та поміщено до 2-х паперових конвертів НПУ СУ;

-Фрагмент бинта зі слідами речовини бурого кольору вилучено та поміщено до 1-го паперового конверту НПУ СУ;

-Синя в клітку наволочка з подушки зі слідами речовини бурого кольору вилучено та поміщено до 1-го паперового конверту НПУ;

-Наволочка жовтого кольору зі слідами речовини бурого кольору вилучено та поміщено до 1-го паперового конверту НПУ;

-Кофта сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору вилучено та поміщено до 1-го паперового конверту НПУ СУ.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1