Справа 757/6441/21-к Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/4945/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в режимі ВКЗ),

обвинувачених (в режимі ВКЗ) ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 та захисниці обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокатки ОСОБА_8 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 23 липня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою колегії суддів Святошинського районного суду міста Києва від 23 липня 2024 року ОСОБА_9 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_10 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 20 вересня 2024 року з визначенням кожному застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 514 000 грн та в разі її внесення, покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Своє рішення колегія суддів місцевого суду обґрунтувала наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу та на даний час не припинили свого існування, зокрема продовжує існувати ризик щодо можливості переховування обвинувачених від суду, зважаючи на тяжкість покарання, яке їм загрожує у разі доведення їхньої вини у пред`явленому обвинуваченні. Крім того, продовжує існувати ризик впливу на потерпілого та свідків, оскільки, вказаних осіб ще не допитано у судовому засіданні, а обвинуваченим відомі місця проживання/перебування вказаних осіб. Також існує ризик щодо можливого вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення. З огляду на те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є обвинуваченими у іншому кримінальному провадженні № 0000804 від 17.07.2020 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, яке перебуває у провадженні Святошинського районного суду міста Києва, що дає підстави вважати, що обвинувачені можуть бути особами, схильними до вчинення протиправних дій. Крім цього, колегією суддів враховано також і тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна. Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який судом не встановлено.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 указано на незаконність ухвали. В обгрунтування скарги указав на те, що жодного доказу на підтвердження заявлених у клопотанні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, прокурор суду не представив. Подане клопотання, на переконання захисника, є необґрунтованим та немотивованим та фактично грунтується на загальних формулюваннях, не підкріплених фактичними обставинами кримінального провадження та доказами. Просив ухвалу про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 указав на те, що жодного доказу на підтвердження заявлених у клопотанні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, прокурор суду не представив. Подане клопотання, на переконання захисника, є необґрунтованим та немотивованим і фактично грунтується на загальних формулюваннях, не підкріплених фактичними обставинами кримінального провадження та доказами. Захисник вказав на незаконності досудового розслідування у даному кримінальному провадженні внаслідок істотного порушення порядку передачі кримінального провадження між Україною та Республікою Вірменія вимогам міжнародно-правових актів. Окрім цього, матеріалами кримінального провадження встановлено, що центральні органи юстиції Республіки Вірменії не надавали будь-яких доручень про кримінальне переслідування ОСОБА_9 на території України. Відсутність гарантій Республіки Вірменія, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 595 КПК України, унеможливлює перейняття Україною будь-яких кримінальних проваджень щодо ОСОБА_9 . Захисник звернув увагу, що постановляючи ухвалу в задоволенні клопотання прокурора, місцевий суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, зокрема посилаючись на справи «Бекчиєв проти Молдови; Ідалов проти Росії; Лабіта проти Італії». Із наведеного вбачається, що місцевий суд посилається на невідповідні рішення, в яких вказується на порушення судами прав людини. На думку захисника, кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 має бути закритим у зв`язку із порушенням норм міжнародного права. Захисник, звернув увагу, що посилання суду на відсутність в обвинуваченого ОСОБА_9 на даний час джерела доходу, у контексті оцінки ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, є необґрунтованим, оскільки, перебуваючи під вартою, він не може мати джерела доходу. Водночас, перебуваючи на свободі до ув`язнення, ОСОБА_9 працював й мав джерело доходу. Щодо ризиків впливу на свідків та потерпілих, захисник зазначив, що в матеріалах кримінального провадження відсутні анкетні відомості потерпілих. Просив ухвалу колегії суддів скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції, захисниця обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокатка ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу указавши на її незаконність та необґрунтованість. В обґрунтування доводів скарги указала на те, що поза увагою колегії суддів місцевого суду залишилось питання незаконності досудового розслідування у даному кримінальному провадженні внаслідок істотного порушення процедури перейняття кримінального провадження між Україною та Республікою Вірменія вимогам міжнародно-правових актів. Окрім того, ОСОБА_10 відповідно до характеристики з місця роботи характеризується виключно позитивно, під час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту жодного разу не порушив своїх процесуальних обов`язків, раніше не судимий, не притягався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, має високі моральні якості. Крім цього, захисник вказала на те, що передані Республікою Вірменія матеріали досудового розслідування не супроводжуються належним перекладом на українську мову, що об`єктивно позбавило суд можливості дослідити обґрунтованість підозри. Вказала на те, що ОСОБА_10 не було повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні, що з огляду на положення ч. 2 ст. 177 КПК України, унеможливлювало обрання щодо нього запобіжного заходу. Апелянт звернула увагу також і на групу прокурорів, яка здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, яка не містить жодного прокурора Департаменту міжнародно-правового співробітництва та повернення активів. Поза увагою суду залишилось і те, що клопотання прокурора, у порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 184 КПК України, не вручалося обвинуваченому ОСОБА_10 . Щодо ризиків, наявність яких була констатована судом, то на переконання захисниці вони не грунтуються на матеріалах клопотання. Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду на думку апелянта спростовується тим, що відповідно до матеріалів адвокатського досьє, ОСОБА_10 , в іншому кримінальному провадженні перебуваючи під домашнім арештом прибував на кожний виклик органів досудового розслідування впродовж 6 місяців. Та обставина, що відповідно до матеріалів кримінального провадження місцем вчинення злочину є Республіка Вірменія, на думку захисниці спростовує ризик впливу на потерпілого та свідків, які перебувають за межами України. Існування ризику щодо можливого вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, на думку апелянта спростовується відсутністю судимостей у ОСОБА_10 . Окрім того, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є непідтвердженим з підстав позитивної характеристики обвинуваченого. Просила ухвалу про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 скасувати та відмовити у задоволенні клопотання прокурора. У випадку, якщо суд дійде висновку про необхідність застосування запобіжного заходу, застосувати інший більш м`який не пов`язаний із триманням під вартою. У випадку застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 (ЖК « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), дозволити ОСОБА_10 прогулянки по ЖК «Файна Таун» та відвідування медичних установ.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 із доповненнями підтримали, підтвердили доводи цієї скарги і просили її задовольнити. Не заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисниці ОСОБА_8 ;

захисницю ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_10 , які апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_8 підтримали, підтвердили доводи цієї скарги і просили її задовольнити. Не заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 ;

прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, вважаючи їх доводи необгрунтованими;

вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційних скарг з огляду на таке.

За змістом ч.2 ст. 177, ст. 197 КПК України, підставою як застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається із матеріалів справи питання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою було вирішена на стадії судового розгляду. Тобто, це питання вирішувалось на стадії яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і можу бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином при вирішенні питання про продовження строків тримання у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про існування ризиків того, що обвинувачені можуть переховуватись від суду. Обґрунтованість цього висновку підтверджується існуванням ризику уникнення обвинуваченими кримінальної відповідальності у зв`язку із тяжкістю покарання, яке загрожує обвинуваченим у випадку доведеності їх вини у вчиненні злочинів. Судом першої інстанції враховано те, що наявність військової агресії РФ проти України збільшує ризик переховування обвинувачених від суду, про що в ухвалі наведені належні та обґрунтовані мотиви.

Обґрунтованим є і висновок суду першої інстанції про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення із урахуванням того, що стосовно обвинувачених є інше кримінальне провадження, де вони мають статус обвинувачених.

Оцінивши зазначені ризики суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання обвинувачених під вартою, належним чином мотивувавши своє рішення. Доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду у цій частині не ґрунтуються на матеріалах справи. Підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у цій частині колегія суддів не вбачає.

Між тим, колегія суддів вважає, що ухвала колегії суддів Святошинського районного суду міста Києва від 23 липня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до 20 вересня 2024 року підлягає зміні в частині розміру застави, який застосований до обвинувачених у якості альтернативного запобіжного заходу.

Так, альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 514 000 грн. щодо обвинувачених застосований ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.05.2024 року та підтверджений ухвалою цього ж суду від 23.07.2024 року.

За змістом ч.4 ст. 182 КПК України, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. В той же час цей розмір не може бути завідомо непомірним для обвинуваченого. Розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що розмір застави у 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому вираженні на час розгляду справи становить 1 514 000 грн. є завідомо непомірним для обвинувачених. Встановлення застави у такому розмірі призводить до неможливості застосування цього запобіжного заходу. Колегія суддів враховує і те, що із проходження певного проміжку часу констатовані раніше ризики зменшуються, що указує на можливість пом`якшення умов застосованих раніше запобіжних заходів.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про можливість зменшення щодо обох обвинувачених розміру застави. Із урахуванням зазначених вище обставин колегія суддів вважає за можливе розмір застави зменшити до 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому вираженні становить 757 000 грн. На думку колегії суддів цей розмір застави є таким, який достатньою мірою гарантує виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків, зможе попередити існуючі ризики та не є завідомо непомірним для обвинувачених.

У зв`язку із цим, колегія суддів вважає за можливе змінити ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 23 липня 2024 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 шляхом зменшення розміру застави до указаного вище розміру.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, ст.4221 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисниці обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокатки ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу колегії суддів Святошинського районного суду міста Києва від 23 липня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до 20 вересня 2024 року змінити.

Визначений ОСОБА_9 розмір застави зменшити до 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому вираженні становить 757 000 грн.

Визначений ОСОБА_10 розмір застави зменшити до 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому вираженні становить 757 000 грн.

В решті ухвалу колегії суддів Святошинського районного суду міста Києва від 23 липня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

_________________ ______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4