Справа № 128/1530/24
Провадження №11-кп/801/1335/2024
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

06 грудня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 25.11.2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 25.11.2024 року залишено без задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_2 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України у зв`язку із добровільним зверненням до лікувального закладу та розпочатим лікуванням та закриття кримінального провадження.

На етапі перевірки прийнятності апеляційної скарги законним складом суду є суддя-доповідач.

Перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 25.11.2024 року, вважаю, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою з наступних підстав.

Захисник ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 25.11.2024 року, задоволити клопотання сторони захисту та закрити на підставі ч.4 ст. 309 КК України кримінальне провадження № 0000065 від 12.03.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.1 ст. 309 КК України.

Відповідно до положень ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, оскарження ухвал суду першої інстанції регламентовано Главою 31 КПК України. Перелік судових рішень, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, та які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, наведено в ст. 392 КПК України.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, тож Кримінальний процесуальний кодекс України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Зазначений висновок кореспондується з рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2010 р. № 3-рп/2010 у справі щодо офіційного тлумачення положення п. 18 ч. 1 ст. 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі ст. 129 Конституції України (справа про забезпечення апеляційного оскарження ухвал суду), в якому Конституційний суд, розглядаючи положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, дійшов висновку, що апеляційне оскарження судового рішення можливе в усіх випадках, крім тих, коли закон містить заборону на таке оскарження.

У постановах від 17.10.2018 р. (справа № 646/5552/17) та від 28.02.2019 р. (справа № 161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

Більше того, висновок, наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. (справа № 243/6674/17-к, провадження № 13-16cво1) про те, що суду апеляційної інстанції при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за рішенням слідчого судді, суду належить керуватися загальними приписами кримінального провадження, визначеними ч. 6 ст. 9, ч. 1 ст. 7, п. 17 ч. 1 ст. 7, ст. 24 КПК України, стосується лише тих випадків, коли слідчий суддя, суд прийняв оскаржуване рішення, не передбачене КПК України, яке не узгоджується з його повноваженнями; у решті ж випадків апеляційний суд повинен керуватися положеннями ч. 4 ст. 399 КПК України.

Нормами КПК України не передбачена можливість окремого апеляційного оскарження ухвали суду про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження до ухвалення остаточного рішення за наслідками судового розгляду в суді першої інстанції.

Відтак, оскаржувана ухвала про відмову у закритті кримінального провадження не підлягає окремому апеляційному оскарженню, натомість, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Такий висновок узгоджується з позицією Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленою в ухвалах від 24.05.2022 р. у справі № 691/847/20, від 28.04.2022 р. у справі № 466/7980/21, від 31.01.2022 р. у справі № 753/7012/16-к, від 30.12.2021 р. у справі № 210/6042/20, від 20.12.2021 р. у справі № 643/15868/20, від 08.11.2021 р. у справі № 758/16991/18, від 21.10.2021 р. у справі № 346/1999/21, від 20.10.2021 р. у справі № 539/608/21, від 07.10.2021 р. у справі № 755/18777/20, від 04.10.2021 р. у справі № 539/608/21, від 25.08.2021 р. у справі № 431/2233/21, від 01.07.2021 р. у справі № 760/24680/20, від 25.02.2021 р. у справі № 332/829/19.

У даному провадженні оскаржувана ухвала постановлена за результатами розгляду відповідного клопотання захисту в межах повноважень суду першої інстанції.

На стадії судового провадження вирішення питання щодо закриття кримінального провадження належить до повноважень суду, що прямо передбачено КПК України, зокрема, ст. 284, п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Разом з тим, в апеляційному порядку може бути оскаржена лише ухвала суду про закриття кримінального провадження (ч. 11 ст. 284 КПК України).

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував, що держава має право встановити певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати самої сутності цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (п. 57 Рішення від 28.05.1985 р. у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства», п. 96 Рішення від 13.02.2001 р. у справі «Кромбах проти Франції»). У Рішенні ЄСПЛ від 28.03.2006 р. у справі «Мельник проти України» зазначено, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

У даному випадку обмеження на апеляційне оскарження, встановлені національним законодавством, мають розумну пропорційність та не порушують загальні права та свободи особи. При цьому, це обмеження не може вважатися таким, що порушує саму суть права на апеляційне оскарження, оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, хоча і не можуть бути розглянуті в апеляційному порядку по суті, проте це компенсується наявністю права подання заперечень на таку ухвалу під час апеляційного оскарження кінцевого рішення суду першої інстанції у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження зокрема у випадку, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Зважаючи на те, що ухвала Вінницького районного суду Вінницької області від 25.11.2024 року не входить до переліку тих рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження за вищевказаною апеляційною скаргою, а апеляційну скаргу повернути особі, що її подала.

Разом з цим, апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити, що заперечення проти таких ухвал відповідно до положень ч. 2 ст. 392 КПК України можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

На підставі викладеного та керуючись ст. 399 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 25.11.2024 року.

Апеляційну скаргу з додатками повернути захиснику ОСОБА_2 .

Копію ухвали невідкладно надіслати захиснику ОСОБА_2 разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами. Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців до Верховного Суду з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_4