У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000713 від 07.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до суду із цим клопотанням, у якому просить накласти арешт на автомобіль Volkswagen Transporter, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, 2005 р.в., з позбавленням права відчуження, розпоряджання, використання та проведення будь-яких ремонтних робіт, а також визначити місцем його зберігання територію СПД №2 ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області.

В обґрунтування поданого клопотання зазначив, що СУ ГУНПв Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000713 від 07.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за фактом того, що 07.11.2024 року, близько 18 години, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем Volkswagen Transporter, д.н.з НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Р-60 Кролівець-Конотоп-Ромни-Пирятин в напрямку м. Пирятин, в с. Пізники Чорнухинської ТГ Лубенського району Полтавської області (дорожні знаки про початок населеного пункту відсутні), на неосвітленій ділянці дороги, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який знаходився на проїзній частині. В результаті ДТП пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до Лубенської ЦРЛ , де 07.11.2024 помер.

07.11.2024 року працівниками поліції проведено огляд місця події, під час якого оглянуто та вилучено автомобіль Volkswagen Transporter, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, 2005 р.в., який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 виданого 04.07.2008 року Сумським РЕР УДАІ УМВС України, належить ОСОБА_5 .

В ході огляду встановлено, що автомобіль має пошкодження. За результатами огляду його тимчасово вилучено та поміщено для зберігання на територію СПД №2 ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, що за адресою: вул. Стовпова, 11, смт Чорнухи, Лубенський район, Полтавська область.

З огляду на викладене, враховуючи, що вказаний транспортний засіб зберіг на собі сліди злочину, є доказом в кримінальному провадженні, може бути використаний для встановлення обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, 07.11.2024 року постановою слідчого його визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

З метою проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування у кримінальному провадженні, збереженням слідової інформації та загалом речового доказу, в зв`зку з необхідністю встановлення обставин, що вирішуються в ході досудового розслідування шляхом проведення відповідних судових експертиз, а також для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження автомобіля Volkswagen Transporter, д.н.з НОМЕР_1 , в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

У судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив провести розгляд клопотання без його участі. Заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання про накладення арешту на належний йому транспортний засіб Volkswagen Transporter, д.н.з НОМЕР_1 , без його участі. При вирішенні цього клопотання поклався на розсуд суду.

Зважаючи на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді на підставі ч.4 ст.107 КПК України не здійснюється.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом скоєння кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.1, 2, 5 і 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує із змісту клопотання, метою накладення арешту на вилучений 07.11.2024 року в ході проведення огляду транспортний засіб є забезпечення збереження речових доказів, що узгоджується із вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Встановлено, що постановою слідчого від 07.11.2024 року вищезазначений автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчим доведено, що вилучений 07.11.2024 року в ході проведення огляду автомобіль Volkswagen Transporter, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, 2005 р.в., власник якого - ОСОБА_5 , є доказом злочину, зберігає на собі сліди кримінального правопорушення у вигляді механічних пошкоджень, отриманих унаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, за наявності достатніх підстав вважати, що він відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту надасть можливість провести із названим транспортним засобом необхідні органу досудового розслідування слідчі та процесуальні дій, експертні дослідження, висновки, отримані за результатами виконання таких процесуальних дій слугуватимуть доказами у справі.

Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, зокрема встановленню обставин, що вирішуються в ході досудового розслідування, з`ясуванню обставин механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди та встановленню причинного зв`язку між діяннями учасників пригоди та наслідками, які настали, а в даному конкретному випадку - спричинення смерті, що неможливо встановити без дослідження транспортного засобу, на якому залишилися сліди кримінального правопорушення.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На підставі викладеного, зважаючи на принципи розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна - автомобіля Volkswagen Transporter, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, 2005 р.в., шляхом позбавлення права відчуження, розпоряджання, використання та проведення будь-яких ремонтних робіт.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170 - 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль Volkswagen Transporter, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, 2005 р.в., який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 виданого 04.07.2008 Сумським РЕР УДАІ УМВС України, належить ОСОБА_5 , шляхом позбавлення права відчуження, розпоряджання, використання та проведення будь-яких ремонтних робіт до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Визначити місцем зберігання вилученого транспортного засобу територію СПД №2 ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, що за адресою: вул. Стовпова, 11, смт Чорнухи, Лубенський район, Полтавська область.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1