Справа № 740/4675/24
Провадження № 1-кс/740/715/24
УХВАЛА

про накладення арешту на майно

06 серпня 2024 року м.Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотанням прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , заявленого у межах кримінального провадження, внесеного 03 серпня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000586 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4ст.185КК України, про арешт майна,

встановив:

Згідно з клопотанням від 05 серпня 2024 року прокурором ставиться питання про арешт на торгівельну (садову) парасольку сірого кольору розмірами 3х3 м, власником якої є ОСОБА_4 , та мопед марки «Delta», чорного кольору, н.з. НОМЕР_1 , з ідентифікаційним номером НОМЕР_2 , 2015 року виготовлення, власником якого є ОСОБА_5 , вилучених 03 серпня 2024 року в ході огляду, для забезпечення збереження речових доказів. Клопотання обгрунтоване тим, що 03 серпня 2024 року до Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення від ОСОБА_4 про те, що 31 липня 2024 року невідома особа здійснила крадіжку торгівельної парасольки, яка лежала поблизу контейнеру № НОМЕР_3 в «Центральному ринку» в АДРЕСА_1 , чим завдано матеріальних збитків. 03 серпня 2024 року під час проведення огляду місця події поблизу буд. АДРЕСА_1 , де здійснював добровільну видачу речей ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено: торгівельну (садову)парасольку сірого кольору розмірами 3х3 м, яку передано на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_4 , та мопед марки «Delta», чорного кольору, н.з. НОМЕР_1 , з ідентифікаційним номером НОМЕР_2 , 2015 року виготовлення, який поміщено на майданчик тимчасового утримування транспортних засобів Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області. Вищевказане майно згідно постанови слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримує, судовий розгляд просить провести за відсутності.

Інші заяви, клопотання станом на 06 серпня 2024 відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, в порядку ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно витягу з ЄРДР від 03 серпня 2024 року за №0000586 наявні відомості,- 03 серпня 2024 року до Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення від ОСОБА_4 про те, що 31 липня 2024 року невідома особа здійснила крадіжку парасольки, яка лежала поблизу контейнеру № НОМЕР_3 в «Центральному ринку» в АДРЕСА_1 , кваліфікація-ч.4 ст.185 КК України, орган досудового розслідування СВ Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області.

Постановою Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області від 03 серпня 2024 року торгівельна (садова) парасолька сірого кольору розмірами 3х3 м, яку передано на зберігання власнику ОСОБА_4 ,та мопед марки «Delta», чорного кольору, н.з. НОМЕР_1 , з ідентифікаційним номером НОМЕР_2 , 2015 року виготовлення, власником якого є ОСОБА_5 ,-визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

Станомна час розгляду клопотання досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, дані щодо пред"явлення підозри слідчому судді не подані.

За змістом ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Віднесення вказаних торгівельної парасольки та мопеда до речових доказів відповідає критеріям ст.98 КПК України, оскільки наявні достатні підстави вважати, що дане майно є безпосередніми предметами правопорушення, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.

Враховуючи вимоги ст.170 КПК України, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження та відчуження вилученого майна, як речових доказів, до проведення необхідних слідчих дій, зокрема обов"язкових експертних досліджень, та з метою збереження речових доказів, виникає необхідність у застосуванні саме такого засобу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту, що є підставою для задоволення клопотання.

Відповідно до ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Окрім того дана норма дублюється національним законодавством, а саме ст.321 Цивільного кодексу яка передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Виходячи з підстав розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, накладення арешту на особисте майно ОСОБА_4 , яка є потерпілою у даному кримінальному провадженні, має бути застосовано у найменш обтяжливий спосіб, який суттєво не позначиться на інтересах його власника,- що відповідає правовим позиціям ЄСПЛ щодо принципу юридичної визначеності та завдання кримінального провадження визначеним ст.2 КПК України, зокрема: «Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура».

Також слідчим суддею враховується, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують саме таке втручання у права та інтереси ОСОБА_4 , як власника майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст.170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на торгівельну (садову) парасольку сірого кольору розмірами 3х3 м, яка належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання в АДРЕСА_2 , для забезпечення збереження речових доказів, поклавши на неї обов`язок за першою вимогою слідчого чи прокурора у даному кримінальному провадженні надати вказане майно для проведення слідчих дій та експертних досліджень.

Накласти арешт намопед марки «Delta», чорного кольору, н.з. НОМЕР_1 , з ідентифікаційним номером НОМЕР_2 , 2015 року виготовлення, володільцем якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання в АДРЕСА_3 ,-для забезпечення збереження речового доказу.

Виконання ухвали покласти на групу слідчих у даному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6 .