ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2667/24
Провадження №1-кс/477/1286/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

05 грудня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000721 від 13 серпня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що народився в м. Миколаєві Миколаївської області та фактично проживає в АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працює машиністом виробничого підрозділу служби локомотивного господарства локомотивне депо «Миколаїв» Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», одружений, має на утриманні малолітню дитину, не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2024 року слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 (далі - слідчий) за погодженням з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000721 від 13 серпня 2024 року за частиною четвертою статті 185 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування за частиною четвертою статті 191, частиною четвертою статті 185 КК України, за фактом вчинення ряду діянь, пов`язаних із таємним викраденням дизельного палива з тепловозів АТ «Українська залізниця» за попередньою змовою групою осіб, про що 13 серпня 2024 року внесено відомості до ЄРДР за №0000721.

Досудовим розслідуванням встановлений що група осіб, у складі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за попередньою змовою між собою та третіми особами, що працюють на посадах машиністів та помічників машиністів в АТ «Українська залізниця», зокрема і ОСОБА_5 в період часу з 03 вересня 2024 року по 07 листопада 2024 року таємно вкрали дизельне паливо з локомотивів та тепловозів АТ «Українська залізниця», чим спричинили збитків на загальну суму 210 940 (двісті десять тисяч дев`ятсот сорок) гривень.

16 листопада 2024 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), що вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

На думку слідчого необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Наявність указаних ризиків слідчою обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, та з метою уникнення покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також, слідчий у поданому клопотанні вказує, що ОСОБА_5 з метою прикриття своєї незаконної діяльності, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, що вказує про наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 177 КПК України.

Також, слідчий ОСОБА_3 у поданому клопотанні посилається на наявність ризику, передбаченого пунктом 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України, відповідно до яких ОСОБА_5 з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, може впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, а оскільки його дії мають систематичний характер та були припиненні лише органом досудового розслідування після його затримання, тобто незалежно від його волі, то вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

Крім того, в разі визначення судом застави, слідчий у поданому клопотанні просив суд, з урахуванням особи ОСОБА_5 , який підозрюється у вчинені тяжкого злочину, враховуючи його майновий стан, а також те, що вчинення злочину має корисливий мотив, враховуючи систематичність вчинення злочинних дій, визначити заставу у максимальному розмірі, встановленому частиною п`ятою статті 182 КПК України, на рівні 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням на нього певних обов`язків.

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину ухвали.

У судовому засіданні прокурор групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 підтримав клопотання слідчого ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив його задовольнити, указував про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого та просив застосувати до нього менш тяжкий запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні також заперечував проти задоволення клопотання слідчого посилаючись на не доведеність ризиків належними та достатніми доказами; позитивну характеристику підозрюваного, його сімейний сатан та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, зокрема, домашній арешт. Крім того захисник посилався і на необґрунтованість розміру застави, що зазначена слідчим у поданому клопотанні, та просив в разі застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою застосувати заставу як альтернативний запобіжний захід у мінімальному розмірі, визначеному пунктом 2 частини п`ятої статті 182 КПК України.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню та скарзі, слідчий суддя встановив наступне.

В провадженні слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває об`єднане кримінальне провадження №0000721 від 13 серпня 2024 року, кваліфіковане за частиною четвертою статті 191, частиною четвертою статті 185 КК України, за фактом вчинення ряду діянь, пов`язаних із таємним викраденням дизельного палива з тепловозів АТ «Українська залізниця» за попередньою змовою групою осіб.

В ході досудового розслідування встановлено, що непрацюючий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не маючи законних джерел прибутку, керуючись корисливим мотивом і переслідуючи мету незаконного збагачення, обрав в якості джерела доходу діяльність, пов`язану із таємним викрадення майна, а саме дизельного палива з тепловозів виробничого підрозділу служби локомотивного господарства локомотивне депо «Миколаїв» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», з подальшою їх реалізацією третім особам.

Оцінивши особисті можливості, щодо викрадення дизельного палива, можливих об`ємів викрадення, способів транспортування та збуту, ймовірності викриття його протиправної діяльності, розуміючи, що підготовка, скоєння даного злочину, а також досягнення злочинної мети можливі лише за допомогою інших осіб, кожна з яких буде виконувати лише свою конкретну функцію, ОСОБА_8 , розпочав дії з пошуку до вчинення злочину інших осіб. При цьому перевагу надавав особам з близького оточення, з якими мав довірливі стосунки, обізнаними у елементарних правилах конспірації, а також розуміючи, що можливості самостійного транспортування та подальшої реалізації викраденого пального, він немає, залучив до виконання злочинного умислу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В свою чергу ОСОБА_12 , перебуває на посаді машиніста в виробничому підрозділі служби локомотивного господарства локомотивне депо «Знам`янка» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», але виконує обов`язки чергового оборотного депо «Долинська» виробничого підрозділу локомотивне депо «Знам`янка» служби локомотивного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» та будучи добре обізнаним з нормативними актами, які регулюють порядок обліку та списання паливно-мастильних матеріалів, володіючи знаннями щодо технічних особливостей роботи тепловозів, на яких він раніше працював, в частині реального використання дизельного палива та бажаючи отримувати власну матеріальну вигоду, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_12 прийняв пропозицію та надав ОСОБА_8 свою добровільну згоду на участь у вчиненні злочину - здійснення таємного викрадення дизельного палива з тепловозів виробничого підрозділу служби локомотивного господарства локомотивне депо «Миколаїв» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця».

Розуміючи, що крадіжка дизельного палива з тепловозів не можлива без участі та відома машиністів, тому реалізуючи спільний з ОСОБА_8 , злочинний умисел, ОСОБА_12 , залучив до вказаної злочинної діяльності машиністів тепловозів, а саме ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , та помічника машиніста тепловоза ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , які за грошову винагороду дали свою згоду на таємне викрадення дизельного палива.

При цьому, під час реалізації спільного злочинного наміру, ОСОБА_12 , помічники машиністів та машиністи попередньо розрахували, що з одного тепловозу можливо викрасти приблизно 300-600 літрів дизельного пального та в подальшому приховати вказану нестачу, шляхом внесення неправдивих відомостей до маршруту машиніста та журналу технічного стану локомотивів.

ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , була відведена роль яка полягала у транспортуванні порожніх ємностей до місця вчинення кримінального правопорушення, слідкування за навколишньою обстановкою з метою виявлення випадкової появи сторонніх осіб поблизу місця крадіжки дизельного палива або місця перебування наповнених дизельним паливом ємностей та оперативного реагування на них, перенесення наповнених дизельним паливом ємностей до місця знаходження транспортного засобу, транспортування дизельного палива до місця зберігання з подальшою реалізацією третім особам.

Так, 07 вересня 2024 року в період часу 20:40 годин по 21:20 годин, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , та машиніст ОСОБА_5 перебуваючи в оборотному депо «Долинська» виробничого підрозділу локомотивне депо «Знам`янка» служби локомотивного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , діючи повторно в умовах воєнного стану керуючись, корисливим умислом усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, під`єднали шланг до паливної системи тепловоза ЧМЭ2051 виробничого підрозділу служби локомотивного господарства локомотивне депо «Миколаїв» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» та таємно викрали шляхом зливання 450 літрів дизельного палива на загальну суму 18 450 (вісімдесят тисяч чотириста п`ятдесят) гривень, в заздалегідь заготовлені пластикові ємкості, та в подальшому розпорядилися викраденим майном, яке належить АТ «Українська залізниця», на власний розсуд, спричинивши збитки на вказану суму.

Таким чином в результаті вищевказаних злочинних дій АТ «Українська залізниця» спричинено збитків на загальну суму 18 450 (вісімдесят тисяч чотириста п`ятдесят) гривень.

Зі змісту повідомлення про підозру від 16 листопада 2024 року, вбачається, що цього ж дня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), що вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, яка з дотриманням положень статті 278 КПК України йому вручена.

З огляду на досліджені матеріали клопотання, слідчий суддя, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому діяння, що може містити ознаки злочину, в якому він підозрюється.

Наявність підозри вчинення ОСОБА_5 злочину, зазначеного у повідомленні про підозру, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: інформацією УСР в Миколаївській області ДСР НПУ щодо до вчинення кримінального правопорушення; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової дії ) - зняття інформації електронно транспортних комунікаційних мереж №7451/55-113-2024 від 15 жовтня 2024 року; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової дії ) - зняття інформації електронно транспортних комунікаційних мереж №7452/55-113-2024 від 15 жовтня 2024 року; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової дії ) - зняття інформації електронно транспортних комунікаційних мереж №7455/55-113-2024 від 15 жовтня 2024 року; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової дії ) - зняття інформації електронно транспортних комунікаційних мереж №749/55-113-2024 від 17 жовтня 2024 року; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової дії ) - зняття інформації електронно транспортних комунікаційних мереж №7502/55-113-2024 від 17 жовтня 2024 року; протоколом за ро хід і результат візуального спостереження за особою, його поведінко або тих з ким він контактує у публічно доступних місцях (за період з 08:00 год 31 серпня 2024 до 22:10 год. 27 вересня 2024 року) №7453/55-113-2024 від 15 жовтня 2024 року; протоколом обшуку автомобіля марки ИЖ 2715, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; протоколом огляду тепловозу ЧМЭ3 - 2051; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, що свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення дій, які охоплюються складом злочину передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, що в силу положень частини третьої статті 132 КПК України, частини другої статті 177 КПК України є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і запобіжного заходу.

При цьому, з огляду на заперечення підозрюваного та захисника, що зазначені ними у поданому слідчому судді запереченнях, слід роз`яснити, що слідчим суддею не оцінювалися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто на даному етапі провадження не вирішувалися ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Згідно частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За положеннями процесуального законодавства України, що застосовуються з урахуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), окремі положення яких можна екстраполювати на норми національного законодавства, що не містять однозначного регулювання спірних питань, вбачається, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані статтею 5 Конвенції, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до частини першої та другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Разом з тим частиною четвертою статті 194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчим суддею досліджена вище та за встановлених обставин така підозра є вочевидь обґрунтованою.

Вирішуючи питання щодо наявності передбачених частиною першою статті 177 КПК України ризиків, слідчий суддя визнає доведеними обставинами те, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, зокрема, того, що підозрюваний, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та/або та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Про наявність існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчать вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, передбаченого санкцією частини четвертої статті 185 КК України, а також характер інкримінованого підозрюваному злочину, вчинення такого групою осіб з чітким наміром вчинення злочину, залучення до злочину широкого кола осіб, корисливий мотив, що підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Також, слідчим та прокурором доведено існування іншого ризику, передбаченого частиною першої статті 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_5 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як наразі проводиться ряд слідчих (розшукових) дій для встановлення та документування протиправних дій групи осіб у складі підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших причетних осіб, оскільки під час проведення обшуків не відшукано та не вилучено всіх необхідних документів, та місцезнаходження яких на даний час встановлюється.

ОСОБА_5 , будучи офіційно працевлаштований в АТ «Українська залізниця» та в силу доступу до виконання своїх посадових обов`язків може мати можливість знищити, спотворити чи змінити речі і документи, які мають значення при досудовому розслідування кримінального провадження, що підтверджує наявність ризику, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України

Також, слідчим та прокурором доведено існування іншого ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, або інших підозрюваних, що підтверджується тим, що додані до клопотання матеріали кримінального провадження містять справжні анкетні дані осіб, які допитані у якості свідків у цьому кримінальному провадженні. Вказаний ризик підтверджується тим, що на даний час досудове розслідування триває, проводяться необхідні слідчі дії, направлені в тому числі на встановлення інших осіб, причетних до його вчинення. Враховуючи обізнаність підозрюваного щодо деяких даних про учасників кримінального провадження, останній може вживати заходів щодо повідомлення цих осіб про перебіг досудового розслідування.

Також, на даному етапі кримінального провадження підтверджується і заявлений слідчим ризик, щодо вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , оскільки підозрюваний, вчиняючи вказане кримінальне правопорушення, діяв, усвідомлюючи корисливий характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання для свого збагачення, з використанням умов воєнного стану, та своїх службових обов`язків, що вказує на низький рівень його громадянської свідомості, а тому підозрюваний матиме можливість продовжити вчинення інкримінованого йому діяння, в тому числі й для виконання раніше взятих на себе незаконних зобов`язань щодо збуту дизельного палива особам, відомості про яких встановлюються органом досудового розслідування, тому і ризик продовження вчинення таких дій є досить ймовірним.

Аналізуючи обставини, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень статті 178 КПК України, слідчий суддя, окрім вищевикладеного враховує також і те, що підозрюваний ОСОБА_5 має вищу освіту, одружений, проживає разом з дружиною та малолітньою дитиною, має зареєстроване місце проживання, утримує дружину та дітей, що вказує на досить міцні соціальні зв`язки підозрюваного.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, необхідного для запобігання існуючим ризикам, слідчий суддя враховує таке.

Згідно із частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Тобто, застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» ЄСПЛ зазначив, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.

У справі «Хайредінов проти України» ЄСПЛ вказав, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту є конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

У справах «Лабіта проти Італії» та «Харченко проти України» ЄСПЛ зазначив, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання проте, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Разом з тим відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд, крім інших обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду - суворим винятком. При цьому сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Частиною 3 статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість злочину, спосіб його вчинення та наслідки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, а саме: його вік, стан здоров`я, сімейний стан, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, зокрема те, що останній має родину, зареєстроване місце проживання де мешкає з родиною вже тривалий час, вперше притягається до кримінальної відповідальності, з урахуванням тієї обставини, що на утриманні ОСОБА_5 перебуває дружина та малолітня дитина, що підтверджено долученими ним доказами, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що запобігти існуючим ризикам, окрім як застосуванням такого виняткового запобіжного заходу неможливо.

Обираючи запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою, слідчий суддя враховує і характер інкримінованого ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, а також те, що останній офіційно працевлаштований, наявність ризиків передбачених частиною першою статті 177 КПК України, з огляду на що дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

В силу вимог частини першої та другої статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи вагомість доказів щодо обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , наявність постійного місця проживання, обставини, за яких було вчинено злочин, характер та наслідки його вчинення, характеризуючі дані підозрюваного, слідчий суддя вважає, що, не зважаючи на підозру у вчиненні тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваного від виконання процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку з чим до нього може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою та дійшов висновку про можливість застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, шляхом заборони залишати житло протягом певного часу доби, що забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, буде відповідати тяжкості кримінального правопорушення й даним про особу підозрюваного, а також буде пропорційним тим ризикам, які об`єктивно існують.

За таких обставин, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу підлягає до часткового задоволення.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 195, 196, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 06 січня 2025 року включно, запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши з 21.00 години вечора по 06.00 годину ранку залишати квартиру АДРЕСА_3 , за виключенням переміщення до найближчого укриття під час оголошення повітряної тривоги та виникнення інших обставин, що не залежать від його волі та пов`язані із врятуванням життя.

Покласти на строк до 06 січня 2025 року включно на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися із м. Миколаєва Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, з урахуванням абзацу першого резолютивної частини ухвали;

- утриматися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у цьому кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального правопорушення, крім випадків участі у проведенні слідчих (розшукових) дій у даному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити підозрюваного про наслідки невиконання покладених обов`язків, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню ГУНП в Миколаївській області після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1