Справа № 944/3377/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/759/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові кримінальне провадження №0000273 від 08.05.2022 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижнє Первомайськ Луганської області, останнє місце реєстрації АДРЕСА_1 , останнє фактичне місце проживання АДРЕСА_2 (як внутрішньо переміщена особа), громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз 14.04.2015 Попаснянським районним судом Луганської області за ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 14 червня 2024 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Яворівського районного суду Львівської області від 14 червня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною ч.1 ст.119 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 зараховано з 08.05.2022.

Обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироком в законну силу залишено без змін.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку, 07 травня 2022 року, приблизно о 21 годині 10 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись на подвір`ї школи Новояворівського ЗЗСО 1-3 ступенів №1, що за адресою АДРЕСА_3 , діючи необережно, внаслідок злочинної недбалості, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи наміру спрямованого на умисне вбивство та спричинення тяжких тілесних ушкоджень, діючи необережно, під час словесного конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_9 , з метою вивести його за територію шкільного подвір`я, долонею руки штовхнув останнього, від чого той утратив рівновагу і впав на бетонну тротуарну плитку ударившись потиличною частиною голови та втратив свідомість.

Внаслідок падіння, ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження: тупу закриту черепно-мозкову травму в вигляді субдуральної гематоми зліва, епідуральної гематоми справа, субарахноїдального крововиливу в обох тім`яно - потиличних ділянках та мозочка з проривом в бокові шлуночки, котра ускладнилась набряковим набуханням головного мозку, які знаходяться в причинному зв`язку із смертю і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення і внаслідок заподіяння яких 09.05.2022 настала смерть ОСОБА_9 в реанімаційному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» м. Львова.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити даний вирок та пом`якшити призначене покарання, ОСОБА_6 а саме призначити покарання у вигляді обмеження волі строком 4 роки 6 місяців, зарахувати ОСОБА_6 строк перебування під вартою з 08.05.2022 року з застосуванням ст. 72 КК України 1 день позбавлення волі до 2 днів обмеження волі.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що даний вирок є явно несправедливим за своєю суворістю, таким, що не відповідає суспільній небезпеці вчиненого діяння та особі обвинуваченого.

Зазначає, що суд першої інстанції за наявності альтернативної санкції, при позиції сторін обвинувачення та захисту, виступаючи як незалежний арбітр при оцінці доказів та позицій сторони обвинувачення та сторони захисту, не застосував покарання у вигляді обмеження волі, а призначив найбільш суворе покарання, у саме позбавлення волі ОСОБА_6 строком 3 роки 6 місяців.

Адвокат зазначає, що покарання у вигляді реального позбавлення волі є надмірно суворим, оскільки ОСОБА_6 щиро розкаявся у скоєному, не зважаючи на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.119 КК України є ненавмисним, з`явився з зізнанням, активно сприяв розкриттю злочину(наступного дня після події, а саме 08.05.2022 р. самостійно прийшов за викликом по телефону в поліцію, ніде не ховався, дав правдиві та достовірні покази про обставини кримінального правопорушення).

Вважає, що обставинами які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, є повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; абсолютна відсутність претензій до ОСОБА_6 зі сторони потерпілої ОСОБА_10 , яка просила справу розглянути в її відсутність; ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем проживання, про що заявили всі допитані в суді свідки, які особисто знали ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та обвинуваченого які апеляційні вимоги підтримали та позицію прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, апеляційний суд не проводить їх детальний аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Доводи апелянта щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання ОСОБА_6 колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу, що відомостей про перебування ОСОБА_6 на обліку у лікарів нарколога та психіатра немає, за місцем проживання зарекомендував себе із задовільної сторони, неодружений, раніше неодноразово судимий, останній вирок був постановлений 14.04.2015 Попаснянським районним судом Луганської області за ч.2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на сім років, на шлях виправлення не став, при цьому ОСОБА_6 жалкує про наслідки своїх дій.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому врахував відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченому обставин, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, позицію державного обвинувача щодо можливості виправлення і перевиховання обвинуваченого та дійшов до правильного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе виключно за умови ізоляції від суспільства та йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.

Апеляційний суд наголошує на тому, що при призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. 50 КК України, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Тому враховуючи всі обставини, які були встановлені в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначив належне покарання, яке забезпечить виправлення засудженого та попередять вчинення нових кримінальних правопорушень такого ж виду іншими особами.

Таким чином апеляційні доводи захисника не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.

За наведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення та вважає вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_6 законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Яворівського районного суду Львівської області від 14 червня 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою з моменту отримання копії ухвали в той же строк.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3