Справа № 743/1521/24
Провадження №1-кс/743/108/24
УХВАЛА

08 листопада 2024 року селище Ріпки

Слідчий суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , дослідивши матеріали клопотання ОСОБА_2 про звільнення особи в порядку статті 206 Кримінального процесуального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

08.11.2024 р. до суду у системі "Електронний суд" надійшло клопотання ОСОБА_2 , підписане адвокатом ОСОБА_3 , про зобов`язання звільнити затриманого громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується у Чернігівському ПТПІ, в порядку ст. 206 КПК України.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя зважає на таке.

Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 р. № 3352-XII (у відповідній редакції) підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

За положеннями ст. 4 вказаного Закону установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

У період дії воєнного стану в Україні та протягом двох років після його припинення чи скасування взяті під варту військовослужбовці можуть триматися в окремих ізольованих приміщеннях казарменого типу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Отже, відповідно до ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержуватися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою у вищеперелічених установах.

Натомість, як вбачається з доводів клопотання, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.08.2024 р. у справі № 344/14414/24 в порядку адміністративного судочинства продовжено строк затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на шість місяців.

Мотивуючи клопотання, заявником зазначено, що 07.11.2024 р. ВС у справі № 158/536/24 залишив в силі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.03.2024 р. про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення, а утримання заявника у Чернігівському ПТПІ є свавільним, позаяк жодного судового рішення про утримання саме в цій установі не ухвалювалось.

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

З аналізу ст. 206 КПК України можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Глава 18 КПК України, ст. 206 КПК України регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

Слідчий суддя зазначає, що зі змісту клопотання не вбачається, що відносно ОСОБА_2 здійснюється кримінальне провадження чи особа тримається під вартою в установі, перелік яких, передбачений положеннями ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», а тому вимоги клопотання виходять за межі повноважень слідчого судді.

Натомість, положення ст. 289 КАС України передбачають механізм апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції адміністративної юрисдикції у випадку незгоди з ним, в тому числі і в частині затримання особи.

Крім того, переведення іноземців та осіб без громадянства до інших ПТПІ здійснюється відповідно до положень п. 4 Р. IV «Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року № 141 (з відповідними змінами).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у судовому порядку в частині здійснення такого переведення належить до юрисдикції адміністративного суду.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Пункт 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, що кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Підсумовуючи вищенаведене, з огляду на положення ч. 3 ст. 26 КПК України в межах перевірки доводів клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження з тих підстав, що питання, винесені скаржником в порядку ст. 206 КПК України, не належать до повноважень слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 206, 304, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_2 про звільнення особи в порядку статті 206 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1