Справа № 953/6566/24
н/п 1-кс/953/5389/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 погоджене прокурором Київської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0001134 від 20.07.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодружений, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувальний акт відносно якого направлений 28.08.2021 до Київського районного суду м. Харкова за ч.4 ст.28, ч.2, 3 ст.307 КК України.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора - ОСОБА_4 ,

слідчого - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

22.07.2024 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0001134 від 20.07.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з можливістю внесення застави у розмірі 80 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, з покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

Узагальнено доводи клопотання зводяться до такого: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, на підставі вагомих доказів; наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка, експерта, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначені ризики обґрунтовано вимагають застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави.

Позиції учасників кримінального провадження щодо поданого клопотання

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, з викладених у ньому підстав.

Підозрюваний повідомлену підозру не оскаржує, щиро кається, просив застосувати більш м`який запобіжний захід оскільки його мати потребує піклування.

Захисник, заперечував щодо задоволення клопотання та просив застосувати більш м`який запобіжний захід, у зв`язку із недоведеністю ризиків.

Положення закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора (частини 3, 4 ст. 176 КПК України).

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Також, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: (1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; (2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; (3) вік та стан здоров`я підозрюваного; (4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; (5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; (6) репутацію підозрюваного; (7) майновий стан підозрюваного; (8) наявність судимостей у підозрюваного; (9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; (10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; (11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; (12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ст. 178 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказують детектив та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: (1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; (2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; (3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; (4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; (5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; (6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; (7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; (8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і виїзд в Україну; (9) носити електронний засіб контролю (ч. 5 ст. 194 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2, 4, 5 цієї ж статті застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах, окрім іншого щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази

Слідчим відділом Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 20.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001134, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропної речовини, у великих розмірах.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , обвинувальний акт відносно якого направлений до 28.08.2021 до Київського районного суду м. Харкова за ч.4 ст.28, ч.2, 3 ст.307 КК України, за невстановлених в ході досудового розслідування обставин та період часу, але не пізніше 20.07.2024, діючи повторно, став на шлях вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним придбанням та зберіганням з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини «PVP» у великих розмірах.

При цьому ОСОБА_5 , будучи працездатним, але ніде не працюючим та не маючи постійного джерела доходів, переслідуючи корисливі мотиви, з метою незаконного збагачення, за рахунок зайняття протиправною діяльністю, всупереч урегульованим законом суспільним відносинам у сфері обігу на території України психотропних речовин, маючи прямий умисел на вчинення дій, пов`язаних з незаконним обігом особливо небезпечних психотропних речовин, у великих розмірах, а саме на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини - «PVP», згідно з чинним законодавством України, визначивши для себе вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин як джерело доходів.

При цьому ОСОБА_5 , за невстановлених в ході досудового розслідування обставин та період часу, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, діючи повторно, маючи умисел на вчинення незаконного придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - «PVP», з метою подальшого збуту, зі свого мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13 PRO», ІМЕІ-1: НОМЕР_1 ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , якому встановлена сім-карта мобільного оператору із номером: НОМЕР_3 , за допомогою кросс-платформенного месенджеру «Signal», здійснив замовлення вказаної речовини у адміністратору Інтернет - магазину «NBA», особистість якого (яких) процесуально встановити в ході досудового розслідування, на даний час, не виявилось за можливе.

В подальшому ОСОБА_5 , за невстановлених в ході досудового розслідування обставин та період часу, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, отримав на свій мобільний телефон у месенджері «Signal», повідомлення від адміністратору Інтернет - магазину «NBA», особистість якого (яких) процесуально встановити в ході досудового розслідування не виявилось за можливе, в якому були данні щодо місця знаходження особливо небезпечної психотропної речовини, у вигляді так званого «мастер кладу», неподалік вул. Новгородської в м. Харкові, у розфасованому вигляді, для подальшого збуту вказаної речовини шляхом розкладання так званих «закладок» для невстановленого в ході досудового розслідування споживача.

Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел направлений на незаконний збут психотропної речовини, направився у вказане в повідомленні місце, де забрав замовлення, яке було надіслано невстановленою особою (особистість якої (яких) процесуально встановити в ході досудового розслідування не виявилось за можливе), в якому містилась раніше замовлена ним психотропна речовина - «амфетамін», у великих розмірах. В подальшому, ОСОБА_5 отримавши вищевказане замовлення у вигляді так званого «мастер кладу», із особливо небезпечною психотропною речовиною - «PVP», у великих розмірах, та з того часу почав зберігати при собі з метою подальшого збуту.

Злочинна діяльність ОСОБА_5 була припинена співробітниками поліції, які 20.07.2024 в період часу з 14:58 до 15:12 під час огляду місця події, поблизу будинку АДРЕСА_2 , виявили та в подальшому вилучили у ОСОБА_5 : 65 згортків липкої стрічки обмазані алібастером, в одному з яких виявлено прозорий полімерний зіп-пакет з фіксатором з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-24/20525-НЗПРАП від 22.07.2024, є особливо небезпечною психотропною речовиною - PVP, масою: 0,6954 грам.

У той же час він всупереч вимогам Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та зловживання ними»; Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбав та зберігав з метою збуту, психотропну речовину «амфетамін», у великих розмірах, вчинено повторно з метою подальшого збуту, відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме - незаконне придбання та зберігання, з метою збуту, особливо небезпечної психотропної речовини, у великих розмірах, вчинено повторно.

«20» липня 2024 року об 17 год. 27 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

«20» липня 2024 року об 18 год. 45 хв. ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст.42, 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України;

«22» липня 2024 року ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст.42, 276-279 КПК України повідомлено про зміну підозри у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали за наслідками розгляду клопотання прокурора

Заслухавши доводи сторін та дослідивши надані документи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Щодо обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття «обґрунтованої підозри», слідчий суддя, враховуючи ст. 8, 9 КПК, керується усталеною практикою ЄСПЛ, згідно з якою обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. пунктом 175; рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Водночас факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні - злочині повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: проведеним 20.07.2024 оглядом місця події за участю ОСОБА_5 в ході якого останній видав 65 згортків обмазаних алібастером в двох з яких виявлено полімерні пакети з порошкоподібною речовиною білого кольору; показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 які були присутні в якості понятих при вилученні у ОСОБА_5 речовин, схожих на психотропні; висновком судової експертизи; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст.208 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Дослідивши зазначені документи, слідчий суддя доходить висновку, що стороною обвинувачення було надано достатньо доказів на підтвердження того, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Водночас, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК

Слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, чи вчинити інші кримінальні правопорушення.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду

На переконання слідчого судді ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення його до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для підозрюваного наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 307 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, належить до категорії тяжкого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, за який законом, передбачено покарання у виді позбавлення волі від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Обставини злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 , та дані про його особу, свідчать про його схильність до скоєння протиправних дій. Крім цього підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлює незворотність настання покарання та може, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, покинути місце мешкання та почати переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, у зв`язку з чим наявний ризик його ухилення від слідства та суду.

Суд враховує, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти (справи «Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Ризик незаконного впливу на свідка, експерта, у цьому ж кримінальному провадженні

Слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо існування ризику незаконного впливу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, експерта, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків, експерта існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від останніх та дослідження їх судом.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення

Наявність цього ризику підтверджується даними про особу підозрюваного ОСОБА_5 , стосовно якого у Київському районному суді м. Харкова перебуває на розгляді обвинувальний акт за ч. ст.. 28 ч. 2,3 ст. 307 КК України, що свідчить про те, що ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та продовжив шлях вчинення злочинів пов`язаних зі збутом наркотичних засобів.

Крім того, ОСОБА_5 законних джерел отримання заробітку не має та офіційно не працевлаштований, а тому, перебуваючи поза умовами ізоляції, з метою забезпечення своїх елементарних життєвих потреб, підозрюваний ОСОБА_5 , може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення. Крім того, обставини кримінального правопорушення, в яких він підозрюється, свідчать про його схильність до вчинення злочинів, у зв`язку з чим існують достатні підстави вважати про його небажання вести законний спосіб життя. Отже, наведений ризик є обґрунтованим.

Слідчий суддя зауважує, що відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення підозрюваним відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявним за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою для запобігання ризикам

Запобігти встановленим ризикам, із урахуванням наведеного в цій ухвалі, можливо шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком, який обчислюється з моменту затримання, однак, у будь-якому разі у межах строку досудового розслідування.

Відомостей про наявність тяжких хронічних захворювань, які б перешкоджали триманню його під вартою, слідчому судді не надано.

Слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваного, зокрема, ОСОБА_5 має середню освіту, неодружений, проживає з матір`ю похилого віку, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувальний акт відносно якого направлений 28.08.2021 до Київського районного суду м. Харкова за ч.4 ст.28, ч.2, 3 ст.307 КК України, інші наведені у цій ухвалі дані про підозрюваного, що однак не нівелює встановлені слідчою суддею ризики.

Оцінюючи можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі, застава, домашній арешт, особиста порука та особисте зобов`язання не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Обґрунтовуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу прокурор послався на встановлені під час досудового розслідування та відображені у його клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, обґрунтування та ступінь вираженості наведених ризиків, а також те, що основним є ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду, у зв`язку з чим, лише тримання під вартою здатне забезпечити мету застосування запобіжного заходу, а не жоден більш м`який запобіжний захід.

Таку аргументацію, з огляду на обґрунтованість підозри, доведеність усіх наявних ризиків слідчий суддя вважає достатньою для висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим і його захисником, кожним окремо на його користь, проте в даному конкретному випадку доходить переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконання процесуальних рішень по справі.

Щодо розміру застави

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

За змістом приписів ч. 4 ст. 182 КПК України при визначенні розміру застави слідчий суддя зобов`язана врахувати: обставини кримінального правопорушення; майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу; встановлені ризики, визначені ст. 177 КПК України; можливість достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків; те, що такий розмір не може бути завідомо непомірним для підозрюваного.

Європейський суд з прав людини вважає, що розмір застави має оцінюватись, з огляду на, з-поміж іншого, ступінь вірогідності того, що перспектива втрати застави або вжиття заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі» («Гафа проти Мальти» (Gafa v. Malta) від 22.05.2018, заява № 54335/14, § 70; «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, заява № 12050/04, § 78).

Водночас, підозрюваний, якого судові органи готові відпустити під заставу, повинен надати вірну інформацію, яку за необхідності можливо перевірити, щодо суми застави, яка може бути призначена (рішення у справах «Іванчук проти Польщі» (Ivanchuk v. Poland) від 15 листопада 2001 року, заява № 25196/94, § 66; «Тошев проти Болгарії» (Toshev v. Bulgaria) від 10 серпня 2006 року, заява № 56308/00, § 68).

Виходячи із встановлених під час розгляду цього клопотання обставин, на переконання слідчого судді розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки. З іншого боку, розмір застави не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов застави, це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке перетворилося б на безальтернативне.

Застава застосовується не з метою забезпечити відшкодування шкоди, а, зокрема, задля належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

При визначенні альтернативного запобіжного заходу, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, слідчий суддя визначає підозрюваному ОСОБА_5 , заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240,00 грн. (3028,00 грн. x 80 = 242 240,00 грн.), що є достатнім розміром застави для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Щодо покладення обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 183 КПК України в ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

З огляду на встановлені ризики, обставини, викладені в повідомленій підозрі та дані матеріалів клопотання, на підозрюваного слід покласти також обов`язки, об`єктивна необхідність у яких доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з міста Харкова, в якому він зареєстрований та фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до ГУ ДМС України в Харківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у разі отримання таких документів підозрюваним ОСОБА_5 ).

З огляду на встановлені у цій ухвалі обставини, а також обставини, викладені в підозрі, зазначені обов`язки, у разі внесення застави, покладаються на підозрюваного строком на два місяці (ч. 7 ст. 194 КПК України), однак, у будь-якому разі у межах строку досудового розслідування. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються (ч. 7 ст. 194 КПК України).

З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 177, 178, 182, 183, 194-197, 372 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 погоджене прокурором Київської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 60 (шістдесят) днів - до 17 вересня 2024 року включно

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави у кримінальному провадженні - 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240,00 грн. (3 028,00 грн. x 80 = 242 240,00 грн.), яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, до сплину терміну тримання під вартою на відповідний депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Харківській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали або у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти звільнити.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваного з-під варти покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з міста Харкова, в якому він зареєстрований та фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до ГУ ДМС України в Харківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у разі отримання таких документів підозрюваним ОСОБА_5 ).

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити підозрюваному та заставодавцю, що в разі невиконання покладених на підозрюваного обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України, а до підозрюваного може бути застосовано інший запобіжний захід.

Роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який передбачено законом покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом до слідчого, прокурора, суду, а також про наслідки невиконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку підозрюваного; забезпечувати явку належно повідомленого підозрюваного, обвинуваченого, до слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю та суд про причини неявки підозрюваного, обвинуваченого.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого підозрюваного обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зобов`язати слідчого ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про тримання під вартою останнього.

Встановити строк дії ухвали до 17 вересня 2024 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою - протягом цього ж строку з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 22 липня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1