ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2370/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , дослідивши матеріали клопотання адвоката ОСОБА_2 , подане в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 21.12.2023 року у справі № 753/7279/21, провадження № 1-кс/753/4071/23, в рамках кримінального провадження №0000111 від 28.01.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.358, ч. 2 ст.358, ч.4 ст.358, ст.14, ч.1 ст.190, ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду міста Києва 14.08.2024 року надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 , подане в інтересах ОСОБА_3 , про скасування ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 21.12.2023 року у справі № 753/7279/21, провадження № 1-кс/753/4071/23, в рамках кримінального провадження №0000111 від 28.01.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.358, ч. 2 ст.358, ч.4 ст.358, ст.14, ч.1 ст.190, ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 190 КК України та про відмову у задоволенні клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про арешт майна ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000111 від 28.01.2021 року.

У своєму клопотанні адвокат ОСОБА_2 просить слідчого суддю скасувати ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/7279/21, провадження № 1-кс/753/4071/23 від 21 грудня 2023 року якою було задоволено клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000111 від 28.01.2021 року та накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_3 : - нежилі приміщення: № 114б/1 (РНОНМ 000); 114б/2 (РНОНМ 000); 114б/3 (РНОНМ 000); 114б/4 (РНОНМ 000), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві власності належать ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), із забороною здійснювати будь які реєстраційні дії, відчужувати дані об`єкти нерухомого майна будь-яким особам, товариствам, установам, організаціям, підприємствам та фізичним особам або вчиняти будь які правочини із зазначеним майном; - постановити ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про арешт майна ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000111 від 28.01.2021 року.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що зазначено у ст. 26 КПК України.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Разом з тим, з прохальної частини клопотання адвоката ОСОБА_2 , вбачається, що вона просить скасувати ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/7279/21, провадження № 1-кс/753/4071/23 від 21 грудня 2023 року якою було задоволено клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000111 від 28.01.2021 року та постановити ухвалу про відмову у задоволенні клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про арешт майна ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000111 від 28.01.2021 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України закріплено механізм оскарження ухвал слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом, саме в апеляційному порядку. Таким чином, у разі незгоди учасника провадження із процесуальним рішенням, прийнятим слідчим суддею, він має право оскаржити його шляхом подачі апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що адвокат ОСОБА_2 звертається до слідчого судді із клопотанням про скасування судового рішення, а саме ухвали слідчого судді, тобто клопотанням, яке не підлягає вирішенню слідчим суддею.

У своїй постанові 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11 Велика Палата Верховного Суду вказала, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві.

Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону.

Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.

Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27), від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20, пункт 6.19), від 13 січня 2021 року у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 105).

Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Так, відповідно до п. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Як зазначено у пункті 1 частини 1 статті 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права.

При цьому, Верховний Суд у своїй постанові №686/23167/19 від 10 червня 2020 року забезпечення єдності практики є реалізацією принципу правової визначеності, яка втілюється з додержанням загальних засад кримінального провадження, встановлених у ст. 7 КПК, шляхом однакового застосування тієї самої норми закону в подібних правовідносинах.

Оскільки питання щодо можливості відмови у відкритті провадження щодо розгляду клопотання про скасування ухвали слідчого судді, поданим до слідчого судді, яке за своєю суттю є не клопотанням про скасування арешту майна, а повноцінною апеляційною скаргою, в якій скаржник просить скасувати ухвалене слідчим суддею рішення про арешт майна, при цьому вирішення таких питань не входить до повноважень слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва, слідчий суддя вважає за можливе застосувати схожі за своєю суттю положення ч. 4 ст. 304 КПК України.

Так, відповідно до ч.4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи, що адвокат ОСОБА_2 звертається до слідчого судді із клопотанням, яке не підлягає вирішенню слідчим суддею, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження стосовно розгляду клопотання адвоката ОСОБА_2 та повернути клопотання особі, яка його подала.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 18, 24, 26, 304, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 , подане в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 21.12.2023 року у справі № 753/7279/21, провадження № 1-кс/753/4071/23, в рамках кримінального провадження №0000111 від 28.01.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.358, ч. 2 ст.358, ч.4 ст.358, ст.14, ч.1 ст.190, ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 190 КК України та про відмову у задоволенні клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про арешт майна ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000111 від 28.01.2021 року - повернути особі, яка його подала.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1