печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2024 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002098 від 09.10.2023, на підставі обвинувального акта за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Путильського району Сумської області, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.125 КК України, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

07.10.2023 року ОСОБА_3 приблизно о 23 год. 20 хв. прибув до центральної частини міста Києва, а саме АДРЕСА_3 , де на зупинці громадського транспорту помітив потерпілу ОСОБА_6 , яка очікувала таксі.

Надалі, ОСОБА_3 під час словесного кофлікту, який виник раптово на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою нанесення тілесного ушкодження, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс декілька ударів кулаком в область обличчя потерпілої ОСОБА_6 , в результаті чого завдав тілесні ушкодження потерпілій у вигляді синців в лівій лобно-скроневій ділянці, на повіках лівого ока у лівій щічно-щелепній ділянці, у лобно- скроневій ділянці праворуч, які згідно висновку судово-медичної експертизи №042/1-438-2023 від 13.11.2023 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Окрім цього, 07.10.2023 року приблизно о 23 год. 20 хв. ОСОБА_3 , будучи чітко обізнаним, що в Україні введений воєнний стан, знаходячись на зупинці громадського транспорту, що за адресою: АДРЕСА_3 , помітив, як у потерпілої ОСОБА_6 , під час конфлікту з кишені верхнього одягу випав її мобільний телефон марки XiaоmіRedmi» сірого кольору, вартість якого відповідно до висновку експерта № СЕ -19/11-23/61051-ТВ від 20.11.2023 становить 4900 грн., після чого у останнього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Надалі, ОСОБА_3 продовжуючи свої дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, перебуваючи біля потерпілої ОСОБА_6 , та скориставшись тим, що остання не спостерігає за його діями, оскільки перебуває в безпорадному стані після нанесених їй ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, незаконно заволодів зазначеним мобільний телефоном, який поклав до кишені свого одягу.

Після чого, не бажаючи припиняти свої злочинні дії, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 разом з викраденим майном, яке належить потерпілій ОСОБА_6 , зник з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4900 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились в нанесенні умисних легких тілесних ушкоджень потерпілій, вчинив проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а також умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна, в умовах воєнного стану, вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України, дії передбачені ч.1 ст. 125 КК України є кримінальним проступком, а ч. 4 ст.185 КК України - тяжким злочином.

У судовому засіданні обвинувачений винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, підтвердив обставини вчинених кримінальних правопорушень згідно обвинувачення.

Дійсно, він за наведених обставин наніс потерпілій тілесні ушкоження та викрав зазначене майно, вказав, що кається у скоєному, зробив для себе відповідні висновки.

У судовому засіданні ухвалою головуючого визнано недоцільним дослідження доказів у провадженні стосовно обставин нанесення ОСОБА_3 умисних легких тілесних ушкоджень потерпілій та викрадення майна, зокрема, стосовно місця, часу вчинення злочину, мотивів, способу, проти чого не заперечували учасники судового провадження з урахуванням зрозумілості змісту цих обставин і добровільності відповідної позиції.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність пред`явленого обвинувачення на підставі належних достатніх доказів у провадженні.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є його щире каяття.

Обтяжуючих покарання обставин немає.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує тяжкість скоєних обвинуваченим кримінальних правопорушень, його особу, який раніше не судимий, позитивно характеризується, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття та намір відшкодування завданої шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також, ст. 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Складання різних видів покарань здійснюється судом з обов`язковим урахуванням вимог ст. 72 КК України, що визначає їх співвідношення при заміні.

Однак, за приписами ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання, зокрема, у виді штрафу при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Відповідно, коли в такому випадку за кримінальні правопорушення призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні, зокрема, штраф, суд може при визначенні остаточного покарання зазначити декілька видів основних покарань з наведенням їх відповідних розмірів (строків), бо за сукупністю кримінальних правопорушень вони застосовуються одночасно і кожне з них виконується самостійно.

Таким чином, суд вважає, що на підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

За таких обставин, враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, виявив намір відшкодувати завдану шкоду та повністю визнав цивільний позов у провадженні, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно обрати покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в межах санкції статті, а за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті.

Разом з тим, суд приходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства і необхідність застосування ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Щодо заявленого цивільного позову ОСОБА_6 суд приходить наступних висновків.

Статтею 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно до положень ст. ст. 128, 129 КПК України цивільний позов особи, якій злочином завдано майнової та/або моральної шкоди, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Згідно ч. 1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України та ч. 1 ст.1195 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Окрім цього, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Верховний Суд України в п.1 звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян.

У пункті 9 Постанови № 4 Верховний Суд України звертає увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В обґрунтування позовних вимог про відшкодування завданої матеріальної шкоди зазначається, що кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди у розмірі 9754,89 гривень, що складається з витрат на лікування у розмірі 2 754,89 гривень, які підтверджуються товарними чеками, матеріальної шкоди внаслідок викрадення мобільного телефону, що складає 7 000 гривень.

В обгрунтування моральної шкоди потерпіла посилається на те, що в результаті вчинення обвинуваченим зазначених кримінальних правопорушень потерпіла отримала легкі тілесні ушкодження, перенесла душевні страждання та вимушені порушення нормального способу життя.

Таким чином, беручи до уваги зазначені обставини, а також ту обставину, що обвинувачений визнав цивільний позов у повному обсязі, суд приходить до висновку про доведеність факту заподіяння ОСОБА_6 матеріальної шкоди та моральної шкоди, а також наявність підстав для задоволення цивільного позову.

Процесуальні витрати слід покласти на обвинуваченого відповідно до ст.124 КПК України.

Речові докази слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 72, 75 КК України, ст. 100, 124, 373, 374 КПК України, суд

УХ В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного за ч. 4 ст. 185 КК України, з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Покарання у виді штрафу, призначеного за ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 суму відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 9 754 (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят чотири) гривні 89 копійок та моральної шкоди у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати:

- за проведення судової експертизи (висновок експерта № СЕ-19/111-23/61051- ТВ від 20.11.2023), що становить 717,00 грн.

Речові докази:

- плями бурого кольору, схожі на кров, які упаковано у паперові конверти № 1, № 2, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Печерського УП ГУНП в м. Києві, - знищити;

- DVD-R диск з відеозаписом, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно.

СУДДЯ ОСОБА_1