Справа №: 398/5248/24
провадження №: 1-кс/398/1744/24
УХВАЛА

Іменем України

"14" жовтня 2024 р. Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, погоджене прокурором, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001622 від 12 жовтня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Скадовськ Херсонської області, українця, громадянина України, не працюючого, зі слів раніше не судимого, військовослужбовця який проходив службу на посаді водія 2 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

14 жовтня 2024 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 діб.

З клопотання та наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 ОСОБА_6 призваний в Збройні Сили України від 27.03.2020 на службу за контрактом та направлений до військової частини НОМЕР_1 водія 2 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» початком проходження військової служби для громадян, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.

Таким чином, з моменту зарахування 27.03.2020 до списків особового складу військової частини ОСОБА_7 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та з того ж дня, 27.03.2020, приступив до виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, ст. 1, ч. 3, ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, додержуватись правил військової поведінки, поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

26.12.2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 самовільно залишив військову частину та перебував поза межами несення військової служби.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.10.2024 близько 19.00 год. перебуваючи у самовільному залишенні військової частини та поза виконанням своїх обов`язків з несення військової служби, відпочиваючи у квартирі АДРЕСА_3 , де вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час спільного розпиття спиртних напоїв, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 сталася сварка яка переросла в бійку. Після того діючи умисно, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, обравши знаряддям вчинення злочину ніж, який попередньо лежав на табуретці поряд, наніс 1 удар в область грудної клітини ОСОБА_9 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: проникаюча колото-різана рана грудної клітини справа, з проникненням в черевну порожнину, ушкодження лонної кишки, гемоперетонум, яке відноситься до категорії тяжких, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , доставлено до Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрія» Олександрійської міської ради Кіровоградської області для надання медичної допомоги.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтовано підозрюється у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

12.10.2024 року в порядку ст.208 КПК України слідчим СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області було затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.121 КК України.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлена наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 вільно пересуваючись на свободі може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків чи потерпілого у кримінальному провадженні.

Захисник просив відмовити у задоволені клопотання про обрання запобіжного заходу та застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 .

Підозрюваний підтримав думку захисника, зазначив, що не збирається переховуватися від органів досудового розслідування або суду. Зазначив, що орендує разом із потерпілим квартиру, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, намагатиметься знайти інше житло.

Вислухавши пояснення слідчого, підозрюваного, думку прокурора та захисника, перевіривши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання.

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001622 свідчить про те, що повідомлення про вчинення кримінального правопорушення було внесено 12.10.2024 року до ЄРДР з правовою кваліфікацією за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Клопотання про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 порушено з метою запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, з урахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , якого 13.10.2024 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, визначених у п. 1-5 ч. 1 вказаної статті. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v.Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява № 42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як зазначено в ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У відповідності до ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 згідно ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ст.42 КПК України, а також запобігання спробам: переховатися від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , згідно ст.177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який в силу ст.12 КК України, є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, а також наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховатися від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків.

Згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваного.

Надаючи оцінку можливості підозрюваному переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

На користь реального існування вказаного ризику слід віднести ті обставини, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Характер та фактичні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення свідчать про підвищену суспільну небезпеку.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування підозрюваного ОСОБА_6 здається явно переконливою, оскільки ОСОБА_6 , усвідомлюючи те, що вчинив кримінальне правопорушення, яке має незворотній характер та згідно з ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі, не маючи постійного джерела доходів, з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення, маючи можливість вільно пересуватися по території України та безперешкодно покинути місто Олександрія і місце свого проживання. Крім того, суд бере до уваги, те що підозрюваний проходить військову службу в частині НОМЕР_1 на посаді водія, разом з тим міститься довідка-доповідь за фактом дизертирства військовослужбовця, що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК.

Суд критично ставиться до наведеного захисником та підозрюваним з приводу обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки це є місцем проживання підозрюваного та потерпілого, та місцем скоєння кримінального правопорушення. Крім того, суду не надана письмова згода власника майна, про не заперечення у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного.

Крім того, ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме впливати на свідків, доводиться тим, що ОСОБА_6 з метою уникнення можливого покарання, може примушувати свідків до зміни показів.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки стороною кримінального провадження надані докази наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищевказаним ризикам.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_4 ).

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 обчислювати з моменту його затримання 12 жовтня 2024 року по 10 грудня 2024 року.

Ухвала слідчого судді діє до 10 грудня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, а підозрюваний ОСОБА_6 підлягає направленню для утримання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Копію ухвали вручити ОСОБА_6 негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1