Справа № 591/6566/23
Провадження № 1-кп/591/243/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002065 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ), гр-на України, не працюючого, неодноразово судимого, востаннє: 17 січня 2023 року Зарічним районним судом м. Суми за ст. 395 КК України до 2 місяців арешту,

та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кременчуг, Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 ), гр-на України, не працюючого, неодноразово судимого, востаннє: 11 травня 2021 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ст. 69, ч. 1 ст. 297 КК України до штрафу в розмірі 2040 гривень,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який є особою, що раніше вчиняла розбій, обвинувачуються в тому, що вони 08 червня 2023 року близько 15.00 год., діючи за попередньою змовою групою осіб, на сходовому майданчику біля квартири АДРЕСА_2 , маючи намір на заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, діючи відкрито, здійснили напад на ОСОБА_8 , нанісши йому ударів в область голови та заподіявши середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто застосувавши насильство небезпечне для життя та здоров`я особи, заволоділи мобільним телефоном потерпілого вартістю 8058 гривень, заподіявши йому збитків на вказану суму, після чого з місця вчинення злочину зникли, а викраденим розпорядились на власний розсуд.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 провину у вчиненні кримінального правопорушення не визнали, зазначивши про те, що в наведений час вони прийшли разом до квартири потерпілого ОСОБА_8 , з яким раніше був знайомий ОСОБА_9 та якому потерпілий заборгував кошти (приблизно з серпня вересня 2022 року). Його покликали на сходовий майданчик біля квартири, де почалась розмова з приводу повернення боргу ОСОБА_9 , проти чого заперечував потерпілий та казав, що купив за кошти телефон. Тоді ОСОБА_9 почав вимагати передати йому цей телефон в рахунок боргу, на що отримав відмову, внаслідок чого між ними сталась обопільна сутичка, штовханина та бійка, під час якої і ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження потерпілим, з яким вони падали. Ніхто палицею потерпілого не бив, вони мали при собі лише дитячу пластикову битку (яку вони і залишили на місці), ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілому не заподіював, а при бійці вони ( ОСОБА_9 з потерпілим) падали. Потім потерпілий все-таки віддав телефон обвинуваченому ОСОБА_9 , тому обвинувачені пішли з місця події, а телефон ОСОБА_9 віддав своїй дівчині, у якої його вилучили працівники поліції. Зазначили також і про те, що домовленості з приводу наведених в обвинуваченні дій між ними не було, а ОСОБА_7 намагався їх розтягти та він бачив, як потерпілий душив обвинуваченого ОСОБА_9 та кусав його. Вважають, що потерпілий їх обмовляє навмисно.

Вирішуючи питання щодо доведеності обвинувачення, суд виходить з наступних міркувань.

Так, в своїх показах суду потерпілий ОСОБА_8 підтвердив обставини, наведені в обвинуваченні, проте до них суд відноситься критично, не може покласти їх в основу вироку, вважаючи не послідовними, не логічними та суперечливими з огляду на наступне.

Свідок ОСОБА_10 , який мешкає в квартирі на другому поверсі наведеного будинку, де відбувались згадані в обвинуваченні події, показав суду, що 08 червня 2023 року, коли він піднімався по сходах на свій поверх, то почув якийсь галас. На поверсі перебували дві особи (обвинувачені), які намагались відчинити двері в тамбур, де був вхід до його квартири, а їх (двері) зсередини хтось тримав (як виявилось це був потерпілий). Свідок ОСОБА_10 попросив дати йому пройти, що йому дозволили зробити, після чого обвинувачені намагались витягти потерпілого з тамбуру, а він (свідок) сказав їм йти на вулицю розбиратись. Коли він перебував в квартирі, то чув метушню та крики на сходинках, тому викликав поліцію. Коли вийшов через певний час з квартири, то поліції ще не було, а на майданчику був потерпілий в свідомості, який кричав, що його пограбували, після чого свідок пішов в справах.

Наведені покази свідка в достатній мірі дозволяють довіряти показам обвинувачених в контексті відсутності в їх діях ознак розбійного нападу на потерпілого саме з метою заволодіння його майном та викликають сумніви в показах потерпілого.

Це вбачається з того, що потерпілий показав суду, що він втрачав свідомість під час побиття та прийшов до тями лише тоді, коли вже прибула поліції, хоча свідок стверджував, що вже до прибуття поліції та при залишенні місця події обвинуваченими потерпілий був в свідомості та говорив.

До того ж, свідок ОСОБА_10 показав суду, що дійсно коли вперше побачив учасників згаданих подій, то в руках одного з них був якийсь пластиковий предмет, що підтверджує покази обвинувачених про наявність у них дитячої пластикової битки, а не палиці, як на цьому наполягав потерпілий.

Крім цього, потерпілий під час допиту підтвердив, що дійсно між ним та обвинуваченим ОСОБА_9 були певні спірні боргові правовідносини, але він наполягав на тому, що борг він повернув, проте під час наведених подій обвинувачений ОСОБА_9 задавав йому питання: «де моя 20-ка?» (до речі, про ці обставини потерпілий одразу не повідомив суду та розповів про це лише після питань сторони захисту, як і про те, що дійсно якась певна сума з коштів ОСОБА_9 у нього дійсно залишалась на картці).

Також слід зауважити і про те, що на підтвердження виникнення між обвинуваченим ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_8 саме обопільної бійки (а не нападу на останнього), свідчить і наявність у обвинуваченого ОСОБА_9 при його затриманні 08 червня 2023 року (безпосередньо після згаданих подій) тілесних ушкоджень у вигляді в тому числі укусів, а сам ОСОБА_9 при його поміщенні до ІТТ зазначав про те, що тілесні ушкодження він отримав від потерпілого саме при описаних в обвинуваченні подіях (т. 2 а.с. 193, т. 3 а.с. 60-61).

Ці докази, долучені в тому числі стороною захисту, більше підтверджують покази обвинувачених та спростовують непослідовну та мінливу позицію потерпілого (про що також буде йти мова згодом).

Критичне відношення до показань потерпілого у суду викликане і його негативною репутацією, зумовленою судимостями та наркотичною залежністю, що ним підтверджено суду та що в сукупності з суперечливістю та мінливістю його показань, з попередніми спірними борговими взаємовідносинами учасників події підсилює сумніви суду.

З наведених доказів та показань учасників слідує, що всі наведені вище обставини та суперечливості були відомі слідчому та прокурору ще на стадії досудового розслідування, але, всупереч вимогам ч. 2 ст. 9, ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 93 КПК України, були проігноровані ними, не були перевіреними належним чином, не були з`ясовані обставини стосовно взаємовідносин учасників до наведених в обвинуваченні подій та під час них, як і не перевіреними залишились обставини спричинення тілесних ушкоджень одному з обвинувачених в взаємозв`язку з отриманням тілесних ушкоджень потерпілим, причини та обставини вилучення у нього мобільного телефону. Орган досудового розслідування обмежився лише допитом учасників та зібрав лише докази, які жодним чином поза розумним сумнівом не спростовують показань обвинувачених та не доводять наявності в їх діях саме інкримінованого в провину складу кримінального правопорушення.

Так, протокол прийняття заяви (т. 1 а.с. 172) містить інформацію зі слів потерпілого, оцінка яким надана вище, а протокол огляду місця події (т. 1 а.с. 174) фіксує лише слідову картину на місці пригоди та навпаки підтверджує покази обвинувачених про наявність у них пластикової битки, можливість нанесення якою тілесних потерпілому не перевірена слідчим та прокурором, хоча підстави для йього були і орган досудового розслідування перешкод для вчинення цих дій не мав, як і висновок експерта товарознавця (т. 1 а.с. 196) містить лише інформацію про вартість майна, вилученого у потерпілого, проте обставин заволодіння ним не доводить.

Аналогічної думки суд притримується і в контексті оцінки слідчого експерименту проведеного за участю потерпілого (т.1 а.с. 200), який фактично містить покази потерпілого, оцінка яким надана вище та які, до речі суперечать показам ОСОБА_8 наданим суду, оскільки в судовому засіданні потерпілий показав, що його першим майже одразу вдарив обвинувачений ОСОБА_9 , а під час слідчого експерименту він зазначав про те, що при наближенні до місця, де був ОСОБА_9 на сходовому майданчику, потерпілий отримав удар по голові від іншої особи (причин таких розбіжностей потерпілий не пояснив).

Не підтверджують вчинення обвинуваченими розбою і протоколи пред`явлення осіб для впізнання, які фактично підтверджують лише склад учасників наведених в обвинуваченні подій (т. 1 а.с. 215-226, т. 3 а.с. 3), як і матеріали тимчасового доступу до документів стосовно виклику швидкої допомоги, які містять інформацію про первинну фіксацію тілесних ушкоджень потерпілого та про виклик швидкої працівниками поліції, відомості якими повідомлені також з чужих слів (т. 1 а.с. 227-230).

Висновки судово-медичних експертиз по тілесним ушкодженням потерпілого (т. 2 а.с. 65-67) та матеріали по тимчасовому доступу по медичній документації по ним (т. 2 а.с. 174), підтверджують лише наявність у потерпілого тілесних ушкоджень та механізм їх заподіяння зі слів потерпілого, проте, підтвердження чи спростування тому, чи були ці тілесні ушкодження наслідком розбійного нападу чи-то наслідком бійки учасників при з`ясуванні питань стосовно боргових взаємовідносин, наведені докази інформації не містять, як і не було цього підтверджено чи спростовано під час допиту експерта в суді.

Що стосується протоколу огляду відеозапису з камер спостереження (т. 2 а.с. 68-79), на якому зафіксовано обвинувачених при їх слідуванні на місце події та при його залишенні, то він на думку суду навпаки підтверджує позицію сторони захисту про наявність у обвинувачених лише пластикової битки, оскільки на записі зафіксовані дві особи (обвинувачені), які заходять до під`їзду потерпілого, в руках у однієї з яких є світлий довгастий предмет, а коли ці особи залишають місце, то в руках у них цього предмету немає, а на місці події виявлений світлий довгастий предмет (дитяча пластикова битка).

Протоколи затримання обвинувачених (т. 2 а.с. 77, 89) взагалі не містять інформації стосовно предмета доказування та лише фіксують факт затримання осіб та виявлення у них певних речей та одягу, який схожий на одяг осіб, зафіксованих на вказаному записі, як і матеріали по вилученню у ОСОБА_11 , яка відмовилась на підставі ст. 63 Конституції України від дачі показань, мобільного телефону потерпілого - т. 2 а.с. 180 (чого обвинувачені і не заперечили).

Всі зазначені судом докази підтверджують лише факт вилучення при певних обставинах у потерпілого його мобільного телефону та нанесення йому тілесних ушкоджень, але подані стороною обвинувачення докази не містять інформації в розумінні того чи стало це наслідком розбійного нападу чи внаслідок вчинення іншого кримінального правопорушення, з урахуванням спірних, не спростованих та не перевірених органом досудового розслідування обставин, вказаних вище.

Отже, враховуючи наведене, суду не надано жодного беззаперечного, належного та об`єктивного доказу, який би підтверджував наявність в діях обвинувачених об`єктивної сторони інкримінованого в провину діяння, який характеризує розбій саме як напад з метою заволодіння чужим майном, як і не подано прокурором жодного доказу який би дозволив суду здійснити перекваліфікацію дій обвинувачених (що є правом, а не обов`язком суду), оскільки під час досудового розслідування не були з`ясовані суттєві обставини події, які наведені вище, хоча об`єктивних перешкод для цього не було, а суд же, у відповідності до положень ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 93 КПК України, позбавлений можливості збирати докази, тим більше в цій ситуації, коли слідчий та прокурор, маючи в своєму розпорядженні всю необхідну інформацію на стадії досудового розслідування, не виконали вимоги ч. 2 ст. 9, ст. 91 КПК України,

Відтак, оцінивши надані докази в їх сукупності, врахувавши, що достатніми, беззаперечними, належними та допустимими доказами не доведено в діяннях обвинувачених саме інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, врахувавши відповідно до ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України необхідність тлумачення всіх сумнівів на користь обвинувачених, суд приходить висновку про те, що прокурором не доведено, що в діяннях обвинувачених є склад цього кримінального правопорушення, тому за приписами п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України вони підлягають виправданню.

Цивільний позов по справі не заявлений, питання щодо долі речових доказів слід вирішити згідно вимог заходу, а процесуальні витрати слід віднести на рахунок держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження підлягають скасуванню, оскільки в подальшому їх застосуванні відпала потреба.

На підставі ч. 4 ст. 187 КК України, керуючись ст.ст. 368, 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнати невинуватими у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 187 КК України та виправдати їх.

Речові докази: окуляри, дві кепки, пластикову битку знищити; диск залишити в матеріалах провадження; кофту «Найк» - повернути ОСОБА_7 ; мобільний телефон «Сігма» з сім карткою повернути ОСОБА_6 ; мобільний телефон «ОРРО» з сім карткою повернути ОСОБА_8 ; зі скасуванням накладених на все наведене майно арештів.

Процесуальні витрати віднести на рахунок держави.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, скасувати, звільнивши їх з-під варти в залі суду.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення, особою, що не була присутня під час його проголошення з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення вироку цій особі.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1