06.08.2024 Провадження №1-кп/389/209/21 ЄУН 398/3062/20
У Х В А Л А

06 серпня 2024 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представника потерпілих ОСОБА_9 , розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001133 від 08 червня 2020 року стосовно

ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.152, ч.1 ст.162 КК України,

В С Т А Н О В И В

У судовому засіданні прокурор завив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час. Зазначаючи, що ухвалою Кропивницького апеляційного суду обвинуваченому змінено запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час. Посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати ризики, зазначені у ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні. Також, зазначає, що інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Крім того, враховуючи, що у зв`язку з тривалою широкомасштабною збройною агресією російської федерації про України, на території України з 24.02.2022 діє воєнний стан. Тлумачення листа Верховного Суду №1/0/2-2022 від 03.03.2022 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» дає підстави стверджувати, що запровадження воєнного стану одночасно з проявами збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальної цілісності, також по суті є ризиками, які у разі будь-яких непердбачуваних дій на території України, під час яких контроль органів досдового розслідування чи процессуального керівництва може бути зменшений, як наслідок вказані обставини будуть сприяти обвинувачному у спробах ухилитись від суду та/або прокуратури, а тому мають бути враховані при вирішенні притання застосування запобіжних заходів. Зазначив, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, встановлені ризики є дійсними та триваючими, обвставин, які б свідчили про те, що обраний зпобіжний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у справи та свободи обвинуваченого, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Обвинувачений та його захисники заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Просили відмовити прокурору в задоволенні клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час. Застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов"язання. Крім того, зазначили, що строк перебування останнього під домашнім арештом є тривалим, тобто перевищує 6 місяців, що у свою чергу є недопустимим.

Вислухавши у судовому засіданні думку учасників процесу, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 утримувався під вартою до 09.11.2022, а саме до зміни Кропивницьким апеляційним судом запобіжного заходу на домашній арешт.

При розгляді клопотання прокурора, суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 в справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».

Також у рішенні ЄСПЛ в справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Прокурор в судовому засіданні довів реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи обвинуваченого, проте не надав фактичних даних, котрі із певною вірогідністю давали підстави стверджувати, що інші запобіжні заходи, а саме домашній арешт у нічний час, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Твердження про те, що обвинувачений може переховуватись від суду та вчиняти інші злочини, ґрунтується на припущеннях.

Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Так само і продовження строку тримання під вартою не може застосовуватися через те, що вироком може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі (рішення у справі «Летельє проти Франції», «Гораль проти Польщі», «Ілійков проти Болгарії»).

Водночас, клопотання обвинуваченого та його захисників про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання задоволенню не підлягає, оскільки належним чином не обґрунтоване, до останнього не долучено документи, які підверджують обгрунтування клопотання та враховуючи зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт в нічний час, суд вважає що такий запобіжний захід в разі його належного виконання, ніяким чином не обмежуватиме обвинуваченого у його правах та свободах.

Також суд відхиляє доводи захисників обвинуваченого, як на підставу для зміни запобіжного заходу, з приводу того, що строк перебування ОСОБА_4 під домашнім арештом перевищує 6 місяців, оскільки, відповідно до ч.6 ст.181 КПК України, сукупний строк тримання особи під домашнім арештом дійсно не може перевищувати 6 місяців, однак лише під час досудового розслідування. В той же час, під час судового розгляду, який на даний час триває, суд, згідно зі ст.331 КПК України, за наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування, та за результатами розгляду скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію.

Отже, на переконання суду можливість ОСОБА_4 ухилитись від суду з метою уникнення відповідальності, є лише припущенням сторони обвинувачення, а запобігти вказаним ризикам дасть можливість запобіжний захід домашній арешт у нічний час, з урахуванням надання можливості обвинуваченому працевлаштуватися, про необхідність чого останній заявив у судовому засіданні, буде достатньою гарантією для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, суд вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час на даній стадії кримінального провадження зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого на час подальшого судового розгляду та не перешкоджає працевлаштуванню обвинуваченого та наміру здійснювати волонтерську діяльність.

Покладення ж на обвинуваченого ряду обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, сприятиме зменшенню та стримуванню ще наявних ризиків.

Керуючись ст.ст.177, 331, 395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді домашнього арешту у нічний час, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 місяці, тобто до 06 жовтня 2024 року, включно, окрім часу оголошення на території Кіровоградської області повітряної тривоги для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття).

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 покидати місце постійного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 у нічний час без дозволу суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

прибувати за кожною вимогою до суду; утриматися від спілкування із свідками та потерпілим у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем перебування ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Знам`янського

міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1