Провадження № 1-кп/243/689/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі EasyCon на підставі наказу № 29-к про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 рокута в режимі відеоконференції, під час трансляції, з приміщенням гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002334 від 14 травня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Великий Кунинець, Кременецького району, Тернопільської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, кулеметника 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді кулеметника 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 08 травня 2024 року приблизно о 12 годині 05 хвилин, перебуваючи на території за місцем тимчасової дислокації КСП 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 в населеному пункті АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконати бойове розпорядження командира НОМЕР_2 осб № 35/2319дск, доведене заступником командира батальйону з морально психологічного забезпечення ОСОБА_6 , згідно якого необхідно до 14 год. 00 хв. 08 травня 2024 року здійснити марш на автомобільному транспорті за маршрутом ІНФОРМАЦІЯ_3 та зайти у складі зведеного підрозділу на ВОП «Труд» з позиціями відділення « ОСОБА_7 » та «Яким» в районі МАЛОРЯЗАНЦЕВЕ, БІЛОГОРІВКА та НОВОДРУЖЕСЬК, БІЛОГОРІВКА, де не допустити втрати займаного положення, вклинення противника та продовжити фортифікаційне обладнання взводного опорного пункту, нарощення мінно-вибухових та не вибухових загороджень.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 402 КК України, - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

У підготовчому судовому засіданні учасники розгляду кримінального провадження не заперечували проти здійснення розгляду даного кримінального провадження в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EasyCon».

Під час судового провадження надійшла угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0002334 від 14 травня 2024 року, відповідно до якої 16 липня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості та скріплена підписами сторін.

За умовами угоди, уточненої в ході підготовчого судового засідання, які зафіксовані у журналі судового засідання, сторони домовились про таке:

Обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, вчиненого ним за викладених вище обставин у повному обсязі повідомленої йому підозри та висунутого обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування і судового розгляду щиро покаявся у скоєному злочині.

Обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язується:

а) беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України;

б) щиро каятися.

в) у разі затвердження угоди про визнання винуватості, виконати призначене покарання.

г) не вчиняти інших умисних злочинів.

При укладанні угоди враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, раніше не судимого, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також беззастережне визнання своєї винуватості та бажання продовжувати проходження військової служби та здійснювати захист Вітчизни, прийнято до уваги інтереси суспільства, і відсутність обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, враховано характеристику за місцем проживання та місцем служби, його стан здоров`я.

Сторони вважають за можливе при призначенні покарання ОСОБА_3 за вчинений злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, застосувати норми ст. 69 КК України, та погоджуються на призначення останньому покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 402 КК України.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Сторони вважають за можливе з урахуванням всіх обставин кримінального провадження на підставі ст. 62 КК України замінити основне покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні винуватим у скоєнні кримінального правопорушення визнав себе повністю, щиро розкаявся, свої права, передбачені ст. 474 КПК України розуміє.

Обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор в судовому засіданні заявили, що вони цілком розуміють наслідки угоди, укладення угоди є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж передбачені в угоді.

Суд переконався, що обвинувачений розуміє свої права, передбачені КПК України, зокрема ст. 474 КПК України, у добровільності укладання сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, разом з цим, судом з`ясовано, що він цілком розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, відповідно ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні ствердив, що був присутній при ініціюванні угоди, вважає, що укладення угоди не суперечить інтересам підзахисного.

Судом вислухані показання обвинуваченого та оглянуті представлені в підготовче судове засідання матеріали кримінального провадження з метою перевірки угоди про визнання винуватості на відповідність нормам КПК та КК України, за якими суд встановив, що умови угоди, не суперечать вимогам КПК України, оскільки вона укладена у провадженні щодо тяжкого злочину за ч. 4 ст. 402 КК України, відповідає вимогам ст. 472 КПК України, не суперечить вимогам КК України, оскільки обставини, викладені в ній відповідають матеріалам справи, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч. 4 ст. 402 КК України, а саме непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану, в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення. Узгоджене покарання відповідає особі обвинуваченого, та вимогам ст. 58 Конституції України, оскільки відповідає санкції частини статті, яка діяла на момент вчинення обвинуваченим правопорушень, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободі чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, про що свідчать як особисті підписи обвинуваченого в угоді, так і його пояснення в судовому засіданні, обвинувачений має можливість виконувати взяті на себе угодою зобов`язання, підстави для визнання винуватості є дійсними.

Дослідивши представлені в підготовче судове засідання матеріали кримінального провадження, враховуючи, що 16 липня 2024 року обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор під час судового провадження досягли угоди про визнання винуватості, підписали її в присутності захисника, при цьому ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, між ним та прокурором була досягнута домовленість про призначення покарання ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців, на підставі ст. 62 КК України замінити основне покарання на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, а тому суд вважає, що справу можливо розглянути відповідно до положень ч. 2 ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що угоду належить затвердити, а ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, тобто у непокорі, вчиненої в умовах воєнного стану, та призначити покарання, обумовлене угодою про визнання винуватості.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 08 травня 2024 року, старший солдат ОСОБА_3 затриманий в порядку ст. 208 КПК України 08 травня 2024 року, о 20 год. 20 хвилин.

Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2024 року до обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 06 липня 2024 року із визначенням розміру застави з утримуванням його на гауптвахті.

Ухвалою суду від 11 червня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було продовжено по 09 серпня 2024 року, з утримуванням його на гауптвахті.

З метою забезпечення виконання вироку суду, суд вважає за необхідне залишити без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ОСОБА_3 до набуття вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 16 липня 2024 року, укладену між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0002334 від 14 травня 2024 року - затвердити.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Призначити ОСОБА_3 узгоджене покарання за ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 1(один) рік 6 (шість) місяців.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 02 серпня 2024 року.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення, починаючи з 08 травня 2024 року по 01 серпня 2024 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою з утримуванням його на гауптвахті.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно із ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 364 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок складено у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1