Справа № 157/550/24
Провадження №1-кс/157/387/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 рокумісто Камінь-Каширський

Слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , особи, яка подала скаргу, - захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 на постанову заступника начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 від 24 вересня 2024 року про відмову у проведенні слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 лютого 2024 року за № 0000003 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149, частинами 2, 3 ст. 332 КК України,

встановив:

Представник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 звернувся у суд із скаргою, в якій просить скасувати постанову заступника начальника СВ Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_3 від 24 вересня 2024 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 07 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149, ч. 2, ч. 3 ст. 332 КК України, про відмову в задоволенні клопотання, а також зобов`язати заступника начальника СВ Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_3 повторно розглянути його клопотання про проведення слідчої дії - пред`явлення особи до впізнання та прийняти обґрунтоване рішення за наслідком його повторного розгляду. Крім того, просить витребувати зі СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено 07 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149, ч. 2, ч. 3 ст. 332 КК України. В обґрунтування скарги зазначає, що ним 30 серпня 2024 року засобами електронного зв`язку на офіційну електронну адресу Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області () на ім`я слідчого у кримінальному провадженні ОСОБА_3 було направлено клопотання про проведення слідчої дії - пред`явлення особи до впізнання в порядку ст. 220 КПК України. Необхідність проведення цієї слідчої дії зумовлена можливістю отримання джерела фактичних даних, що можуть підтвердити невинуватість його клієнта за пред`явленим йому звинуваченням за ч. 2 ст. 149 КК України, оскільки ОСОБА_5 категорично заперечує особисте знайомство з ОСОБА_6 , а також факти їх зустрічей та передачі за його участі їй будь-яких грошових коштів, наполягаючи при цьому, що потерпіла його теж особисто не знає, відтак і не зможе впізнати. Окремо він наголошував, що у даному кримінальному провадженні наявною є можливість проведення особистого впізнання потерпілою особи, яка надавала їй відповідні вказівки, обіцянки та надалі грошові кошти, а також з огляду на те, що досудове розслідування ще не закінчене, його клієнт та ОСОБА_6 попередньо ніколи не зустрічались, однак надалі очевидним є факт їх майбутньої зустрічі у процесі розгляду справи в суді, після якої впізнання вже стане об`єктивно неможливим та недоцільним, захист певен у доцільності проведення цієї слідчої дії саме на даному етапі кримінального провадження та саме у форматі особистого впізнання, а не в порядку ч. 6 ст. 228 КПК України (за фотознімками). Утім, 04 вересня 2024 року він отримав від слідчого ОСОБА_3 постанову, якою в задоволенні його клопотання було відмовлено, оскільки потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , начебто детально показала, що особисто знає підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , адже неодноразово зустрічалась з ними у м. Володимир, при укладанні фіктивного шлюбу із ОСОБА_8 , що нібито вказує на той факт, що в необхідності пред`явлення потерпілій для впізнання підозрюваних немає будь-якої необхідності. Натомість таке обґрунтування оскаржуваної постанови є цілком неспроможним та спростовується долученою до скарги копією протоколу допиту потерпілої, відповідно до якого ОСОБА_6 дійсно вказувала, що вона бачила особу, котра привезла ОСОБА_9 , і що їй пізніше стало відомо, що ця особа - ОСОБА_5 . Однак жодних деталей з приводу того, за яких вона обставин дізналась, що до м. Володимир ОСОБА_9 привозив саме ОСОБА_5 , а не інша особа, потерпіла в ході її допиту не свідчила, не описувала зовнішності цієї людини та не повідомляла, від кого дізналась про її анкетні дані. Відтак доводи слідчого про начебто наявність детальних показань в цій частині ОСОБА_6 є хибними, а в матеріалах досудового розслідування відсутні відомості про попереднє знайомство його підзахисного з потерпілою. Більш того, у тому разі, якщо потерпіла дійсно, як вказує слідчий, особисто знає ОСОБА_5 , вона з легкістю зможе його впізнати. У тому ж разі, якщо вона впізнає іншу особу, у матеріалах досудового розслідування будуть міститись докази невинуватості його клієнта за пред`явленим йому звинуваченням за ч. 2 ст. 149 КК України та наявності факту надання потерпілою у кримінальному провадженні неправдивих свідчень або ж свідчень, котрі у відповідній їх частині можна ставити під обґрунтований сумнів. Наступне обґрунтування відмови слідчим у задоволенні його клопотання - начебто усне висловлення потерпілою небажання зустрічатись із підозрюваними. Однак і такий мотив відмови є цілком неспроможним при тому, що ця обставина жодним документом не зафіксована, а потерпіла з підозрюваними у будь-якому випадку матиме неодноразові зустрічі в ході судового розгляду цього кримінального провадження. Тобто, проведення слідчої дії, про яку просить сторона захисту, жодним чином не залежить від волі чи бажань ОСОБА_6 . За таких обставин ним 13 вересня 2024 року було подано скаргу до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України на вищевказану постанову з мотивів її невмотивованості та незаконності, а також з огляду на неспроможність доводів слідчого, покладених в основу відмови у задоволенні заявленого ним клопотання. Ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20 вересня 2024 року у справі № 157/550/24 (провадження № 1-кс/157/375/24) подану ним скаргу задоволено, скасовано постанову заступника начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 від 04 вересня 2024 року про відмову у проведенні у кримінальному провадженні слідчої дії - пред`явлення потерпілій ОСОБА_6 для впізнання осіб - підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_10 і за наслідками розгляду клопотання прийняти рішення з дотриманням вимог КПК України. Підставою для скасування вищенаведеної постанови слідчого судом вказано її невмотивованість, оскільки: завершення досудового розслідування не може бути достатньою підставою для відмову у проведенні слідчої дії, про яку ним заявлено клопотання; посилаючись у постанові на відмову потерпілої від участі у слідчій дії - впізнанні, слідчий не зазначив якими доказами, здобутими у визначеному КПК України порядку, це підтверджується, та не надав оцінки підставності та причинам такої відмови», при тому, що «одним із обов`язків потерпілого є обов`язок прибути за викликом до суду, а в разі неможливості своєчасного прибуття - завчасно повідомити про це, а також про причини неможливості прибуття» (тобто, у потерпілої немає процесуального права відмовитись від участі в слідчій дії і не з`явитись за викликом); як вбачається із цього ж протоколу допиту потерпілої, у ньому відсутні відомості про джерело обізнаності потерпілої про таких осіб як ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , про яких їй стало відомо, як вбачається з її показань - на теперішній час», а слідчий, у свою чергу, цим обставинам жодної правової оцінки не надав і не спростував «доводи сторони захисту, що підозрюваний ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_6 попередньо ніколи не зустрічались». Не зважаючи на перелічені вище мотиви скасування оскарженої ним постанови, слідчий ОСОБА_3 24 вересня 2024 року виніс постанову, цілком аналогічну попередньо скасованій, доповнивши таку лише покликанням на: отриману письмову заяву потерпілої від 24 вересня 2024 року, за змістом якої остання від проведення та участі в слідчій дії - пред`явлення їй до впізнання осіб, підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , у категоричній формі відмовляється, оскільки «це ображає її честь, гідність і, як вона зазначила раніше в своєму допиті, то вказаних осіб бачила як в житті особисто, так і після вчинення ними відносно неї злочину на фото в інтернет-мережах і з впевненістю може повідомити в судовому засіданні, що вчинили відносно неї злочин саме підозрювані ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ; нібито затягування стороною захисту процесу скерування обвинувального акта до суду, оскільки за п`ять місяців після пред`явлення підозри ОСОБА_5 до відкриття матеріалів в порядку ст. 290 КПК України жодних клопотань про проведення слідчих дій не заявлялось. З такими мотивами відмови у задоволенні заявленого ним 30 серпня 2024 року клопотання сторона захисту не згідна та вважає їх неспроможними і такими, що спрямовані на невиконання ухвали слідчого судді від 20 вересня 2024 року. Аргументи слідчого з посиланням на письмову відмову потерпілої від участі в слідчій дії, як і раніше, на увагу не заслуговують, оскільки: процесуального права у потерпілої відмовитись від участі в слідчій дії чинним КПК України не передбачено (ст. 56 КПК України), так як не вона керує досудовим розслідуванням та визначає порядок його перебігу. Натомість, процесуальне законодавство містить вичерпний перелік заходів процесуального примусу, що можуть бути застосовані до учасника кримінального провадження, котрий перешкоджає досудовому розслідуванню (зокрема грошове стягнення, привід тощо), а у потерпілого наявний прямий обов`язок не перешкоджати встановленню обставин вчинення кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 57 КПК України); слідчим навіть не здійснювався виклик потерпілої ОСОБА_6 до органу досудового розслідування, жодних доручень на проведення її повторного допиту не видавалось, а відповідні докази у відкритих матеріалах досудового розслідування об`єктивно відсутні, що можливо буде встановити шляхом їх дослідження в судовому засіданні, про що ним заявлятиметься відповідне клопотання. Тобто, слідчий в позапроцесуальний спосіб прагне уникнути від проведення слідчої дії та перешкодити реалізації наданих стороні захисту прав підозрюваного на представлення доказів своєї невинуватості при тому, що, як вказано в ухвалі суду від 20 вересня 2024 року у справі № 157/550/24 (провадження № 1-кс/157/375/24), «підозрюваний, його захисник не наділені правом самостійно проводити пред`явлення особи для впізнання у кримінальному провадженні»; походження самої заяви, що покладена в основу оскаржуваної постанови, є невідомим - при ознайомленні з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України він такої заяви не бачив, її зміст йому невідомий, в описах вона відсутня, спосіб, в який таку заяву органом досудового розслідування отримано, слідчий у постанові не вказав, як і те, чи міститься така заява в оригіналі або ж копії, чи отримана вона засобами поштового або ж електронного зв`язку, та чи перевірялась достовірність підпису на цій заяві, так як потерпіла ОСОБА_6 до слідчого не викликалась, до приміщення Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області не прибувала, а досудове розслідування сторона обвинувачення не бажає відновлювати задля проведення додаткових слідчих дій, ініційованих захистом; наведене в оскаржуваній постанові покликання на нібито обізнаність потерпілої ОСОБА_6 з особою підозрюваного ОСОБА_5 з огляду на те, що вона «бачила як в житті особисто, так і після вчинення ним відносно неї злочину на фото в інтернет-мережах» є неспроможним та повинно оцінюватись критично, оскільки в усіх публікаціях в мережі Інтернет фотознімки ОСОБА_5 , пов`язані з розслідуваним кримінальним провадженням та з яких можливо було б побачити його обличчя, об`єктивно відсутні, підозрюваний в соціальних мережах власного профілю не має, у месенджерах замість фотознімків розміщав виключно нейтральні зображення без свого портрету, а у відкритих відеозаписах негласних слідчих дій якість зображення є занадто низькою задля впізнання особи при тому, що у матеріалах досудового розслідування об`єктивно відсутній протокол надання доступу до них потерпілій ОСОБА_6 (тобто, ймовірні покликання слідчого на те, що потерпіла бачила обличчя ОСОБА_5 на відкритих їй відеозаписах, мають оцінюватись критично в силу невідкриття та ненадання стороною обвинувачення потерпілій для ознайомлення матеріалів досудового розслідування). У свою чергу, підозрюваний ОСОБА_5 і досі заперечує своє знайомство з ОСОБА_6 , як і те, що вони раніше бачились. Отже, підстави для проведення слідчої дії - пред`явлення особи до впізнання, не відпали. Що ж стосується наведених в оскаржуваній постанові слідчого тверджень про нібито затягування стороною захисту процесу скерування обвинувального акта до суду, то такі не є слушними і прямо спростовуються матеріалами досудового розслідування, оскільки підозра ОСОБА_5 за звинувачення у скоєнні злочину за ч. 2 ст. 149 КК України, де потерпілою є ОСОБА_6 та з приводу якого і порушено ним питання про доцільність пред`явлення особи до впізнання, пред`явлена лише 26 серпня 2024 року і вже через три дні (30 серпня 2024 року) він у найкоротші строки звернувся до сторони обвинувачення з відповідним клопотанням, яке заявляти раніше об`єктивно не існувало причин, так як сторона захисту не була обізнана з планами слідства пред`явити нову підозру, котра, на погляд захисту, є абсурдною та цілком необґрунтованою. Тобто, не від сторони захисту залежала можливість заявлення клопотання про проведення слідчої дії - пред`явлення особи до впізнання, до відкриття матеріалів досудового розслідування у порядку ст. 290 КПК України, а саме від сторони обвинувачення, яка вже після завершення досудового розслідування його відновила виключно з метою оголошення нової підозри і одразу ж його знов завершила (26 серпня 2024 року), в такий спосіб обмежуючи право ОСОБА_5 на власний захист шляхом заявлення клопотань та збір доказів своєї невинуватості. У зв`язку з усім перерахованим ним вище вважає, що постанова заступника начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 від 24 вересня 2024 року про відмову у задоволенні його клопотання, як і передуюча їй, є незаконною, оскільки така прийнята без дотримання положень процесуального права, а саме п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, котрим закріплено обов`язок слідчого у мотивувальній частині постанови вказувати мотиви та обґрунтування прийнятого рішення, котрі вочевидь не можуть базуватись на припущеннях і власних тлумаченнях посадової особи матеріалів кримінального провадження. Зважаючи на отримання ним 24 вересня 2024 року оскаржуваної постанови слідчого ОСОБА_3 , вважає, що десятиденний строк подання цієї скарги пропущено не було.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні скаргу підтримав з наведених у ній підстав, і крім того пояснив, що заява потерпілої про відмову від проведення впізнання викликає сумніви, оскільки не містить відповідної реєстрації, немає доказів про прибуття потерпілої до поліції для її написання та не зрозумілим є, у який спосіб така заява була відібрана.

Заступник начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив і пояснив, що необхідності у проведенні впізнання, про що просить захисник, немає, зібраних доказів достатньо для пред`явлення обвинувачення, та крім того, потерпілою написана заява про відмову від проведення впізнання, таку заяву він відбирав у потерпілої особисто, прибувши до Володимирського РВП, куди також приїхала і потерпіла, оскільки остання через стан здоров`я не має можливості прибути до м. Каменя-Каширського.

Заслухавши пояснення захисника, доводи слідчого та дослідивши матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що у клопотанні належить відмовити, зважаючи на таке.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Встановлено, що СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 7 лютого 2024 року за № 0000003 за ч. ч. 2, 3 ст. 332, ч. 2 ст. 149 КК України.

26 серпня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну підозри, а саме про те, що він підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених частинами 2, 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 149 КК України, зокрема вербуванні, вчиненому з метою експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілої ОСОБА_6 , за попередньою змовою групою осіб.

Захисник ОСОБА_5 30 серпня 2024 року подав слідчому клопотання, у якому просив провести за обов`язкової його участі із застосуванням відеозаписувального технічного засобу та здійсненням таким засобом безперервної відеозйомки дії, а саме - пред`явлення потерпілій у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до впізнання особи, яка давала їй вказівки щодо укладення фіктивного шлюбу з ОСОБА_9 , обіцяючи при цьому грошові кошти у сумі 500 доларів США, встановлення їй зубів (щелепи) та виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а також яка передавала 27 березня 2024 року їй грошові кошти у сумі 500 доларів США, із обов`язковим розміщенням серед осіб, що будуть пред`явлені, підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Постановою заступника начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 від 4 вересня 2024 року у задоволенні зазначено клопотання було відмовлено з посиланням на те, що допитана в якості свідка, а у подальшому у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 149 КК України в якості потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , детально показала, що особисто знає підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , адже неодноразово зустрічалась з ними у м. Володимирі при укладанні фіктивного шлюбу із ОСОБА_8 , що вказує на той факт, що у необхідності пред`явлення потерпілій для впізнання підозрюваних немає будь-якої необхідності. Крім того, у цій постанові слідчим було зазначено і те, що потерпіла ОСОБА_6 в усній формі повідомила органу досудового розслідування про не бажання її брати участь у вказаній слідчі дії, адже через свій моральний та психологічний стан після скоєння відносно неї протиправних дій підозрюваними ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не хоче їх бачити та спілкуватися.

Ухвалою слідчого судді від 20 вересня 2024 року постанову заступника начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 від 4 вересня 2024 року як не мотивовану, оскільки у цій постанові, слідчий, відмовляючи стороні захисту у задоволенні клопотання не надав жодної правової оцінки показання потерпілої у частині обізнаності про особу ОСОБА_11 , а відмова потерпілої від проведення впізнання, на що посилався слідчий як на підставність відмови у задоволенні клопотання захисника, не була зафіксована у встановлений законом спосіб.

Цією ж ухвалою слідчого судді зобов`язанои заступника начальника СВ Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_3 повторно розглянути клопотання захисника ОСОБА_4 і за наслідками розгляду клопотання прийняти рішення з дотриманням вимог КПК України.

Вимоги до змісту постанови слідчого визначені ч. 5 ст. 110 КПК України, в якій, зокрема, вказано, що в мотивувальній частині постанови повинні міститися відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу (п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України).

За результатами повторно розгляду клопотання захисника про проведення слідчих (розшукових) дій заступник начальника СВ Камінь-Каширського РВП ОСОБА_3 виніс постанову від 24 вересня 2024 про відмову у задоволенні клопотання.

Підставою для відмови у задоволенні клопотання стало, зокрема те, що, на думку слідчого, у матеріалах кримінального провадження достатньо доказів для складання обвинувального акта про обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 149 КК України, потерпіла, як вбачається з її показань, показала що особисто знає ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , і крім того, вона відмовилася від участі у проведенні впізнання, про що подала відповідну письмову заяву.

Як вбачається із заяви потерпілої ОСОБА_6 від 24 вересня 2024 року, остання відмовляється від участі у слідчій дії - пред`явлення їй для впізнання ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , посилаючись на те, що це ображає її честь, гідність, та вона бачила цих осіб, зокрема у житті особисто.

Зміст оскаржуваної постанови свідчить, що вона є обґрунтованою та мотивованою, відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, у ній слідчий виклав зміст обставин, які стали підставою для її прийняття, мотиви прийняття постанови та їх обґрунтування.

Кримінальне процесуальне законодавство не покладає на орган досудового розслідування обов`язку проводити усі слідчі (розшукові) дії, які ініціює сторона захисту, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути не можливими, не доцільними, передчасними або ж перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Процесуальна діяльність слідчого і прокурора під час здійснення досудового розслідування пов`язується із способом реалізації їх повноважень.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

За змістом ст. 228 КПК України впізнання не є обов`язковою слідчою дією дій, необхідність його проведення самостійно визначає особа, яка здійснює досудове розслідування.

Крім того, відповідно до ст. 17 КПК України обов`язок довести вину особи у вчиненні кримінального правопорушення покладається на сторону обвинувачення, тобто на слідчого, прокурора.

За вказаних обставин та з урахуванням наведених слідчим мотивів в оскаржуваній постанові, слідчий суддя дійшов висновку, що така постанова є обґрунтованою, винесеною у межах повноважень, а тому у задоволенні скарги захисника належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 303-309 КПК України, -

постановив:

У задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 на постанову заступника начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 від 24 вересня 2024 року про відмову у проведенні слідчої дії - пред`явлення потерпілій ОСОБА_6 до впізнання осіб - підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 лютого 2024 року за № 0000003 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149, частинами 2, 3 ст. 332 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Дата проголошення повного тексту ухвали - 12 год 40 хв 04 жовтня 2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1