ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2219/23 Провадження № 1-кп/636/548/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2024 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

прокурора Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_2 ,

захисника адвоката ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000984, яке внесене 16.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харків, громадянина України, одруженого, з середньо-спеціальною освітою, раніше засудженого, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді радіотелефоніста радіовідділення інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді радіотелефоніста радіовідділення інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, 31.03.2023, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на ухилення від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості продовжувати несення служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16. 46 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, самовільно залишив місце несення служби військової частини НОМЕР_1 , яке тимчасово розташовувалось у районі АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд за місцем мешкання по АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Зброю і особисті засоби захисту при цьому військовослужбовець залишив на місці несення служби. 19 травня 2023 року солдат ОСОБА_5 , маючи намір продовжити несення служби, добровільно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомив про себе і вчинений ним злочин, після чого військовослужбовці відділу доставили його до Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Харкові для проведення слідчих дії.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 5 ст. 407 КК України як самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану особою, зазначеною у ч. 2 ст. 407 КК України, тобто, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав, щиро розкаявся та погодився з зазначеними в обвинувальному акті обставинами вчинення злочину. Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що дійсно покинув місце служби по сімейним обставинам та по причині конфлікту з командування підрозділу в якому він проходив службу.

Визнання ОСОБА_5 свої вини є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За згодою сторін, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.

Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого:

- довідки ОСК МВС України від 19.05.2023, згідно якої ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності: 23.06.2005 Краснокутським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, 23.06.2005 від відбування покарання звільнений на підставі п. а ст. 1 Закону України «Про амністію»; 03.08.2006 Краснокутським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік; 11.01.2012 Краснокутським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- службової характеристики за місцем служби, згідно якої ОСОБА_5 характеризується посередньо;

- посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 як учасника бойових дій;

- свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 , згідно якого ОСОБА_5 з 30.06.2009 перебуває у шлюбі;

- свідоцтва про НОМЕР_4 , згідно якого ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- свідоцтва про НОМЕР_5 , згідно якого ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- свідоцтва про НОМЕР_6 , згідно якого ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- військового квитка НОМЕР_7 ОСОБА_5 .

Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишення місця служби вчинені в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, а саме: в порядку ст.89 КК України не засуджений, за місцем служби характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, проходив військову службу за контрактом.

При призначенні обвинуваченому покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином та дані про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає з`явлення із зізнанням та щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також, достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, і при обранні міри покарання приходить до висновку, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі та застосувати ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню. На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судових витрат та речових доказів по справі немає.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 19.05.2023 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави, який в ході судового розгляду був продовжений. 11.09.2023 ОСОБА_5 звільнений з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» по сплаті застави у розмірі 53680,00 грн, яку необхідно після вступу вироку в законну силу повернути заставодавцю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу, обрану ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, залишити до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 в строк відбування покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з моменту взяття його під варту 19.05.2023 по день звільнення з-під варти 11.09.2023 з розрахунку день за день.

Після вступу вироку в законну силу суму застави в розмірі 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн. повернути застоводавцю.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок його копію після проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя