ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ХАРКОВА
Провадження № 1-кп/638/1731/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000584 від 02 травня 2024 року,

відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм, Харківської області, громадянина України, інваліда 2 групи, неодруженого, на утриманні дітей та осіб похилого віку не має, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

У провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні N0000584 від 02.05.2024, затверджений 17.07.2024 прокурором Ізюмської окружної прокуратури ОСОБА_4 , відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ст. 126-1 КК України.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 постановами Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.08.2023 та 20.12.2023 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства, що мало місце 06.08.2023 та 14.10.2023, відповідно. Окрім того, постановами Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.12.2023 та 22.01.2024 ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства, що мало місце 18.12.2023 та 28.11.2023, відповідно.

Однак, незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності за фактами вчинення домашнього насильства, ОСОБА_3 належних висновків для себе не зробив, та діючи умисно, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , 27.04.2024, близько 17:00 годин, знаходячись в домоволодінні АДРЕСА_1 , маючи умисел на заподіяння психологічних страждань близькій особі (співмешканка), з якою спільно проживає з 2015 року, пов`язаний спільним побутом, з якою має взаємні права та обов`язки, але не перебуває у шлюбі ОСОБА_5 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та наслідки своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство, відносно потерпілої, яке полягало у висловлюванні словесних образ з використанням ненормативної лексики та погрозами фізичною розправою на адресу останньої, що спричинило психологічне страждання потерпілій.

Окрім того, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 08.06.2024 близько 00:25 годин, знаходячись в домоволодінні АДРЕСА_1 вчинив психологічне насильство, відносно потерпілої, яке полягало у висловлюванні словесних образ з використанням ненормативної лексики та погрозами фізичною розправою на адресу останньої, що спричинило психологічне страждання потерпілій.

03.07.2024 близько 17:40 годин ОСОБА_7 , знаходячись у домоволодінні АДРЕСА_1 , маючи умисел на заподіяння психологічних страждань близькій особі (співмешканка), вчинив психологічне насильство, відносно потерпілої, яке полягало у висловлюванні словесних образ з використанням ненормативної лексики та погрозами фізичною розправою на адресу останньої, що спричинило психологічне страждання потерпілій.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме: у вчиненні домашнього насильства, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

В сукупності ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ст. 126-1 КК України.

ІІ. Відомості про укладення угоди сторонами кримінального провадження та позиції сторін щодо можливості її затвердження.

31.07.2024 у підготовчому судовому засіданні ОСОБА_5 було подано до суду заяву, у якій вона просила прийняти угоду про примирення між потерпілою у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 , з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_3 , з іншої сторони, підписану ними 31 липня 2024 року.

Згідно з цією угодою про примирення сторони повністю погодилися з формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією дій ОСОБА_3 за ст. 126-1 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину.

Згідно умов угоди про примирення обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого в судовому провадженні; вибачитися перед потерпілою та примиритися з нею; повністю відшкодувати завдані збитки.

Сторони погодилися, що ОСОБА_3 буде призначено покарання за ст. 126-1 КК України у виді 3 років пробаційного нагляду із покладанням на засудженого обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України.

Потерпіла ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтвердила, що вони з ОСОБА_3 примририлася, просила затвердити угоду, підтвердила, що вона цілком розуміє наслідки затвердження цієї угоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні підтвердив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про примирення. Не заперечував щодо покладання на нього обмежувальних заходів.

У підготовчому судовому засіданні прокурор висловився про можливість затвердження цієї угоди про примирення та зазначив, що при її укладені дотримано вимоги і правила КПК України та КК України, просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, визначене угодою сторін кримінального провадження.

ІІІ. Мотиви суду щодо затвердження угоди про примирення та призначення покарання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про затвердження угоди, суд виходить із наступного.

Частиною 3 ст. 474 КПК України передбачено, що якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

За положенням ч.1 ст. 469 КПК України угода про примирення у кримінальних провадженнях, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.

Відповідно до п.п.1-6 ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, є нетяжким злочином.

Згідно із ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Отже, у кримінальному провадженні N0000584 від 02.05.2024, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, може бути укладена угода про примирення за ініціативою потерпілої.

У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане кримінальне провадження відповідно до положень ст. 473 КПК України.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди було ініційовано саме потерпілою у кримінальному провадженні, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови укладеної сторонами угоди про примирення відповідають вимогам КПК України та КК України, підстави для відмови у затверджені цієї угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , а узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених КК України.

Суд погоджується з наведеними в угоді обставинами, які визначені в обвинувальному акті як пом`якшуючі покарання, та визнає відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , щире каяття.

Суд також погоджується з наведеними в угоді обставинами, які визначені в обвинувальному акті як обтяжуючі покарання, та визнає відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю, особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах.

Оскільки умови угоди про примирення, її форма і зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебував в сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, що згідно з положеннями ст. 12 КК України відносяться до нетяжкого злочину, враховуючи дані про особу винного, його ставлення до скоєного, характеристику за місцем проживання, приймаючи до уваги наявність пом`якшуючої покарання обставини та обтяжуючих покарання обставин, те, що угода про примирення може бути укладена у цьому провадженні відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про примирення і призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання за ст. 126-1 КК України у виді 3 років пробаційного нагляду із покладанням на засудженого обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України. Суд дійшов висновку, що призначення такого покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, дане покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, що створить у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Суд також вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід, передбачений п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України, направлення для проходження програми для кривдників.

IV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні відносно обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувались, цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати на залучення експерта та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 76, 91-1, 126-1 КК України, ст.ст. 314, 369-371, 373, 374, 376, 392-395, 474, 475, 532, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 31.07.2024 про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 3 (трьох) років пробаційного нагляду із покладанням на засудженого обов`язків, передбачених ст. 59-1 Кримінального кодексу України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ст. 91-1 Кримінального кодексу України застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальний захід у вигляді покладення на нього обов`язку пройти програму для кривдників, строком на 3 (три) місяці.

Контроль за поведінкою ОСОБА_3 у частині застосованого обмежувального заходу здійснювати Ізюмському районному відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1