Справа № 940/841/21 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3363/2024 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

потерпілого - ОСОБА_9

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000057 від 20.05.2021 року за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Тетіївського районного суду Київської області від 12 лютого 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Тетіївського районного суду Київської області від 12 лютого 2024 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Михайлівка Тетіївського району Київської області, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, пенсіонера, особи з інвалідністю 2 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок;

цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 1667 (одна тисяча шістсот шістдесят сім) гривень 33 копійок та моральну шкоду у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень;

у задоволенні решти вимог - відмовлено;

вирішено питання про речові докази.

Відповідно до вироку, 20.05.2021 року близько 10 години 50 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи по провулку Кагарлуцького, поряд із домоволодінням АДРЕСА_1 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті тривалих неприязних відносин, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, умисно наніс не менше 2 ударів металевою частиною молотка в область голови потерпілого ОСОБА_9 .

Вказаними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, множинних ран та саден голови (забою м`яких тканин голови), які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 вказав, що вирок є незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказав, що суд неправильно та безпідставно оцінив та прийняв до уваги рапорт старшого інспектора ОСОБА_11 № 1317 від 20.05.2021, витяг з ЄРДР за заявою ОСОБА_9 , заяву ОСОБА_9 від 20.05.2021, постанову про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення від 07.07.2021 року, долучені потерпілим фотознімки тілесних ушкоджень, які не містять будь-якої доказової інформації щодо вини ОСОБА_7 , а отже не можуть бути доказами в кримінальному провадженні. Також вказав, що суд безпідставно врахував покази свідка ОСОБА_12 , яка є дружиною потерпілого, а отже є зацікавленою особою, та необґрунтовано розцінив невизнання вини обвинуваченим як можливість уникнути відповідальності з посиланням на незаперечення ним можливого заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому внаслідок необережного руху його руки із зажатим в ній молотком. Крім цього, захисник звернув увагу на те, що за необережні тілесні ушкодження кримінальна відповідальність не передбачена. Вказав, що обґрунтування вироку лише висновком експерта № 87 від 05.07.2021, протоколом огляду місця події від 20.05.2021 та протоколом пред`явлення речей для впізнання від 08.07.2021 при невизнані обвинуваченим своєї вини та при наявності суперечливих показань потерпілого є недостатнім. Зазначив, що наданий стороною обвинувачення висновок експерта про наявність у ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень не підтверджує, що саме ОСОБА_7 умисно заподіяв їх, тоді як інших доказів вини останнього в судовому засіданні не здобуто, показання обвинуваченого належними та допустимими доказами не спростовано. За таких обставин вважає, що вина ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України в суді не доведена, а тому просить суд оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати невинуватим за ч. 2 ст. 125 КК України та виправдати, а цивільний позов ОСОБА_9 залишити без розгляду.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вказав, що вирок підлягає зміні в частині цивільного позову та сум, які підлягають стягненню. В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги вказав, що незважаючи на правильне врахування наявних у потерпілого тілесних ушкоджень, суд не врахував, що на лікування та проїзд ОСОБА_9 було витрачено кошти в розмірі 46244 грн. 28 коп., тобто суд помилково визначив суму матеріальної шкоди в розмірі 1667 грн. 33 коп. та не врахував всіх витрат на лікування та бензин для приїзду до лікарні. Просив суд оскаржуваний вирок змінити в частині цивільного позову, задовольнивши його в повному обсязі.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисником ОСОБА_8 заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження щодо нього.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та обвинуваченого, які підтримали заявлене захисником клопотання, при цьому обвинуваченому було роз`яснено наслідки закриття кримінального провадження з вказаних підстав; прокурора, який не заперечував щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченого та закриття кримінального провадження; потерпілого та його представника, які заперечували щодо задоволення клопотання захисника та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення вчинено 20 травня 2021 року. Органом досудового розслідування та судом першої інстанції його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до одного року, або обмеженням волі на той самий строк.

Відповідно до положень ст. 12 КК України в редакції, чинній на час розгляду клопотання, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Колегія суддів вважає, що оскільки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального проступку минуло понад три роки, останній протягом цього періоду не ухилявся від досудового розслідування або суду, вперше притягається до кримінальної відповідальності - він може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Оскільки закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 підтримав заявлене його захисником клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності задоволення клопотання захисника та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що порядок вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України. Зокрема, ст. 129 КПК України встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи постановлення ухвали про застосування до особи примусових заходів виховного чи медичного характеру. Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі суперечить вказаним вище вимогам закону. Виходячи із зазначених норм КПК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 без розгляду.

В той же час, відповідно до вимог ч. 7 ст. 128 КПК України залишення цивільного позову без розгляду у випадку закриття кримінального провадження, у тому числі з підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 128, 129, 284, 288, 417, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Клопотання захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Тетіївського районного суду Київської області від 12 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов ОСОБА_9 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4