Справа № 438/1876/24
Провадження № 1-кп/438/119/2024
В И Р О К

іменем України

27 листопада 2024 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бориславі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000856 від 16.08.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Борислава Львівської області, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючої, одруженої, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не депутата, не адвоката,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,-

за участі сторін судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Згідно Указу Президента України №271/2024 від 06.05.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану Україні», затвердженого Законом України 3684-ІХ від 08.05.2024 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану Україні», частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року 64/2022 «Про введення воєнного стану Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року 2102-1Х (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року 2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року 2500-ІХ, Указом від 7 листопада 2022 року 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року 2738-ІХ, Указом від 6 лютого 2023 року 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року 2915-ІХ, Указом від 1 травня 2023 року 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року 3057-ІХ, та Указом від 26 липня 2023 року 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року №. 3275-ІХ), Указом від 6 листопада 2023 року 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року 3429-1Х, Указом від 05 лютого 2024 року №49/2024, затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року 3564-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану Україні 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Встановлено, що 04 серпня 2024 року, приблизно 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 перебуваючи у приміщенні кухні будинку свого батька ОСОБА_6 , розташованій за адресою: АДРЕСА_3 на столі побачила належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Motorola е40», який умисно, таємно вирішила викрасти. Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_3 , в цей же час, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, передбачаючи шкідливі наслідки свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, діючи прямим умислом, умовах воєнного стану, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, зі столу викрала мобільний телефон марки «Motorola», моделі «е40» сірого кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 . ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , вартістю 4137 гривень 75 копійок із встановленою сім карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 вартістю 75 гривень, який сховала у свою сумку, після чого вийшла із будинку та віднесла до себе додому, тим самим викрала чуже майно та розпорядилась ним на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 4212 гривень 75 копійок.

Такими діями, обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України визнала повністю, підтвердила, що 04 серпня 2024 року, близько 15.00 год перебувала у будинку свого батька, за адресою АДРЕСА_3 , де на той час була і ОСОБА_7 , яка являєтеся подругою її брата. Далі перебуваючи на кухні, вона побачила мобільний телефон марки «Motorola е40» належний ОСОБА_7 , який вирішила умисно викрасти. Крадіжку вчинила у зв`язку із тяжким матеріальним становищем. Розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати та визнати недоцільним дослідження доказів стосовно обставин справи та обмежити обсяг дослідження доказів.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 думку обвинуваченої підтримав про застосування ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву від 05.11.2024, в якій просить судовий розгляд проводити без її участі, претензій майнового характеру до ОСОБА_3 не має, щодо обрання міри покарання обвинуваченій покладається на думку суду.

Відповідно ч.3.ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вимоги діючого законодавства, клопотання обвинуваченої про слухання справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, яке підтримане прокурором та заяву обвинуваченої про застосування ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинувачену, заслухавши думку захисника суд вважає, що події злочину мали місце, провина обвинуваченої ОСОБА_3 доведена повністю та її дії правильно кваліфіковані, оскільки вона своїми умисними діями, скоїла таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, тобто вчинила злочин за ч.4 ст.185 КК України.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, що скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України є тяжким злочином.

Обвинувачена ОСОБА_3 не працює, раніше не судима, перебуває на обліку у лікаря - психіатра з 2014 року, з діагнозом: F07.0 Психоорганічний синдром, на обліках в наркологічному диспансерах не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання характеризується посередньо.

Згідно висновку судово - психіатричної експертизи №1360 від 03.10.2024 ОСОБА_3 психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період інкримінованих їй дій ОСОБА_3 психічним захворюванням чи іншими хворобливими розладами психічної діяльності не страждала, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_3 , застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_3 є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 судом не встановлено.

За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини, за яких вчинене діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , характер умисних дій обвинуваченої, ступінь тяжкості злочину, її поведінку після вчинення злочину, заяву потерпілого, яка не має претензій до останньої, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченій повинно бути пов`язано з позбавленням волі в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України.

Призначення покарання в такому необхідному та достатньому розмірі, на думку суду, забезпечить досягнення виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів.

Судом, враховується позиція прокурора, щодо можливого призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України; заява потерпілої, яка не має претензій до обвинуваченої та беручи до уваги наведені обставини в сукупності, досудову доповідь органу пробації, ставлення обвинуваченої до вчиненого, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, її щире каяття, відшкодування заподіяної шкоди, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання, і вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї відповідно до ст.76 КК України обов`язки.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні не обиралась.

Керуючись ст. ст. 349, 368-370, 373-376, 392, 395 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_3 , від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом зазначеного строку - 1 (один) рік вона не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засуджену наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженої.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.08.2024 на речовий доказ, а саме: мобільний телефон марки «Motorola е40», сірого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 - скасувати.

Долю речових доказів вирішити таким чином:

-мобільний телефон марки «Motorola е40», сірого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 та картонну коробку до нього, які перебувають на зберіганні в камері збереження речових доказів Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області згідно квитанції №002251 - повернути потерпілій ОСОБА_7 .

-DVD-R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження ломбарду «Скарбниця» - зберігати при матеріалах справи.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які не оспорювалися обвинуваченим та іншими учасниками судового процесу під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Вирок складений і видрукуваний у єдиному екземплярі в нарадчій кімнаті.

На виконання ч.15 ст.615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1