Справа № 578/424/18
УХВАЛА
13 листопада 2024 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Сумського районного сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Сумського районного сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області про приведення судового рішення відповідно до вимог ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно ОСОБА_5 , суд
25 жовтня 2024 року начальник Сумського районного сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області звернувся до Сумського районного суду Сумської області із клопотанням про приведення вироку Великописарівського районного суду Сумської області від 12 жовтня 2018 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року.
Представник Сумського районного сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_4 подання підтримала та просила його задовольнити.
Прокурор не заперечував щодо задоволення подання та звільнення засудженого від призначеного судом покарання.
ОСОБА_5 просив подання задовольнити.
Суд, вислухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, прийшов до такого висновку.
В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч. 2 ст. 74 КК України.
Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).
Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України (в ред. ЗУ № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року) особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.
Як вбачається з вироку Великописарівського районного суду Сумської області від 12 жовтня 2018 року, ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
Вирок набрав законної сили 12 листопада 2018 року та був направлений на виконання до Сумського районного сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області.

Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України, вирішуються судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до правової позиції, викладеної ОП ККС Верховного Суду в постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21, закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Кримінальне правопорушення засуджений вчинив 23 грудня 2017 році, станом на 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1600 грн, а 50% від його розміру становило 800 грн, таким чином з огляду на зміст положень ПК та Закону 3886-IX на момент вчинення засудженим кримінальних правопорушень розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становила 1600 грн (800*2=1600).

Як вбачається з досліджених матеріалів кримінального провадження, вартість завданої шкоди кримінально протиправними діями становила 561 грн, що є меншою за встановлений прожитковий мінімум на 2017 рік.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого майна становить 561 грн та є меншою за встановлений прожитковий мінімум на 2017 рік, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону 3886-IX та положень Податкового кодексу настає кримінальна відповідальність, суд вважає, що з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону наявні підстави для звільнення засудженого від відбування покарання.

Частиною 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Оскільки кримінальна караність діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 усунута законом, суд приходить до висновку, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України його необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Великописарівського районного суду Сумської області від 12 жовтня 2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ № 3886-IX від 18 липня 2024 року, ст.74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Сумського районного сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік за вироком Великописарівського районного суду Сумської області від 12 жовтня 2018 року у зв`язку із усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом семи днів з часу її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1