Рівненський апеляційний суд
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

15 серпня 2024 року м. Рівне

Справа № 570/3363/24

Провадження № 11-сс/4815/245/24

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 31 липня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно у кримінальному провадженні №0000390 від 30.05.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.361 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 31 липня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 серпня 2024 року з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 60 прожитковим мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 грн..

Не погодившись з рішенням суду захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 31 липня 2024 року та відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Вважає, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а застосований запобіжний захід є надто суворим по відношенню до особи підозрюваного. Вказує, що останній має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, дитину, матір, є військовослужбовцем та мав бойове поранення, що, на його думку, свідчить про можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Також зазначає, що в залі місцевого суду потерпілий зазначив, що розібрався зі зникненням коштів та претензій до підозрюваного немає. Крім того наголошує, що слідчим суддею, всупереч кримінального процесуального закону, підозрюваному визначено непомірний розмір застави.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного та його захисника на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, який просив залишити рішення слідчого судді без зміни, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, які полягають таємному викраденні чужого майна шляхом несанкціонованого втручання в роботу автоматизованої системи віддаленого доступу WЕВ - банкінгу «Моnоbаnk» за допомогою мобільного телефону, а саме перерахування грошових коштів потерпілого в сумі 7 000 грн. на власну банківську картку АТ КБ «ПриватБанк».

28.06.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.361 КК України.

Вимогами ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченимпокладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що рішення про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлене слідчим суддею з дотриманням вимог зазначених статей.

Так, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що підтверджується доказами, зібраними органом досудового розслідування, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 19.06.2024, протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 25.06.2024, протоколом огляду оптичного диску та іншими матеріалами провадження.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про доведеність існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки у разі доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років. І хоч тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Крім того, згідно матеріалів провадження, ОСОБА_6 неодноразово не з`являвся до відділення поліції №1 на визначені в судових повістках дати для проведення слідчих дій, під час перевірки адреси проживання останнього, за місцем проживання чи місцем можливого перебування він був відсутній, у зв`язку з чим був оголошений в розшук, що лише підвищує ймовірність настання вказаного ризику.

Також, на думку апеляційного суду, на даному етапі досудового розслідування доведеним є ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 раніше судимий 23.04.2024 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.122 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком 1 (один) рік, також відносно нього 18.06.2024 року до Рівненського районного суду Рівненської області скерований обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000186 від 03.06.2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Доводи захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді та обрання невмотивовано жорстокого запобіжного заходу є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, дані, які характеризують особу підозрюваного, його вік, сімейний та майновий стан, а також належним чином мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На твердження захисника щодо визначення слідчим суддею непомірного розміру застави колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, визначено підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави з врахуванням тяжкості інкримінованих злочинів та наявних ризиків, який достатньою мірою гарантував би виконання останнім покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Так, колегія апеляційного суду вважає, що застава в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осібта визначені обов`язки у разі її внесення не є непомірною з урахуванням всіх обставин справи, захищеного законного інтересу, тяжкості злочину, і саме такий розмір застави здатний забезпечити стимулюючий ефект цього запобіжного заходу, належну процесуальну поведінку підозрюваного під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання ним обов`язків (вказаний висновок відповідає позиції Європейського суду з прав людини, викладеному у рішенні по справі «Мангурас проти Іспанії»).

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження - під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчого з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу, які були оцінені в сукупності та стали підставою для прийняття законного судового рішення, тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції,а відтак і для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 31 липня 2024 року про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000390 від 30.05.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.361 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3