Провадження № 1-кс/638/2083/24
УХВАЛА

Іменем України

25 червня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000758 від 03.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -

в с т а н о в и в :

Прокурор Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова, з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, в якому зазначив, що у провадженні відділення № 2 СВ Ізюмського РУП ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000758 від 03.06.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що (ЄО 1215) 03.06.2023 до відділення № 1 Ізюмського РУП звернувся гр. ОСОБА_4 з заявою, в якій він просить прийняти міри щодо невстановленої особи, яка 26.05.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , діючи в умовах воєнного стану, викрала його мобільний телефон «Nokia C21 Plus 4000 mAh». У вчиненні зазначеного злочину заявник підозрює ОСОБА_5

03.06.2024 відомості про даний злочин внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000758 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану).

06.06.2024 в період часу з 10:00 до 10:30 в ході проведення огляду місця події у гр-на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за його добровільною згодою поблизу ПП «Барвінківський ринок» за адресою: АДРЕСА_2 , було вилучено мобільний телефон «Nokia C21 Plus 4000 mAh».

В ході досудового розслідування виникли підстави вважати, що мобільний телефон «Nokia C21 Plus 4000 mAh» є предметом злочину.

Згідно ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна е фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися, та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, тобто вищеперераховане майно є тимчасово вилученим майном.

Вилучення вказаного майна здійснювалось 06.06.2024 року на підставі ст. 237 КПК України під час проведення огляду місця події.

Враховуючи обставини вчинення злочину, а також інші дані, які містяться у матеріалах даного кримінального провадження, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що, вилучене майно - є об?єктами кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також набуті у наслідок злочинної діяльності.

Вилучене вищевказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, та встановлення усього кола осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, оскільки у разі повернення зазначеного майна, можуть бути вжиті заходи та вчинені дії, направленні на його знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливити встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також проведення необхідних слідчих дій.

З метою забезпечення збереження речових доказів слідчий просить зазначене майно арештувати.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно зі ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання арешту майна в порядку п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України слідчий суддя має врахувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, з урахування заяви дізнавача про слухання клопотання у його відсутність, слідчий суддя вважає, що на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України дізнавач довів необхідність арешту майна з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст.170 КПК України, оскільки майно вилучене під час огляду місця події від 06.06.2024 року, відповідає вимогам ст. 98 КПК України та має значення для забезпечення кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Керуючись ст.ст.131-132, 170-173, 309, 372 КПК України, суд,

постановив:

клопотання прокурора Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000758 від 03.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно - задовольнити.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 06.06.2024 в період часу з 10:00 до 10:30 в ході проведення огляду місця події у гр-на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за його добровільною згодою поблизу ПП «Барвінківський ринок» за адресою: Харківська область, Ізюмський район, м. Барвінкове, вул. Центральна, 33, а саме на: мобільний телефон «Nokia C21 Plus 4000 mAh».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1