У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2 ,

за участю прокурора- ОСОБА_3

за участю підозрюваного- ОСОБА_4

за участю захисника ОСОБА_5

розглянувши в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верблюжка Новгородківського району Кіровоградської області, громадянина України, АДРЕСА_1 , військовослужбовця за призовом під час мобілізації, на посаді гранатометника 2-го відділення 1-го взводу спеціального призначення 1-ї роти спеціального призначення (на бронетранспортерах) 4-го батальйону спеціального призначення в/ч НОМЕР_1 , у військовому званні солдат підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України

матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000108 від 06.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000108 від 06.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 НГУ № 194мтд (по стройовій частині) від 04.08.2023, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 НГУ, на всі види забезпечення та призначено на посаду гранатометника 2-го відділення 1-го взводу спеціального призначення 1-ї роти спеціального призначення (на бронетранспортерах) 4-го батальйону спеціального призначення в/ч НОМЕР_2 НГУ

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, ОСОБА_7 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан, який продовжувався неодноразово.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді гранатометника 2-го відділення 1-го взводу спеціального призначення 1-ї роти спеціального призначення (на бронетранспортерах) 4-го батальйону спеціального призначення в/ч НОМЕР_2 НГУ, реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від неї, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, 09 грудня 2023 року о 07 год 00 хв самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 НГУ, а саме підрозділ, який дислокувався за адресою: АДРЕСА_2 , проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину НОМЕР_2 НГУ, або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління.

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 НГУ №58о/с (по особовому складу) від 15.03.2024, солдату ОСОБА_4 призупинено військову службу та звільнено з займаної посади, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 09 грудня 2023 року о 07 год 00 хв солдат ОСОБА_4 умисно самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 НГУ в умовах воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 15.03.2024.

25.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 5 ст. 407 КК України.

Прохали продовжувати строк тримання під вартою підозрюваному.

Підозрюваний прохав визначити розмір застави . Захисник прохала відмовити в задоволенні клопотання , посилаючись на відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою.

Слідчий суддя заслухавши пояснення учасників процесу , дослідивши матеріали справи , дійшов наступних висновків.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: матеріалами службового розслідування, проведеного за фактом самовільного залишення в/ч НОМЕР_2 НГУ , протоколами допитів свідків, які долучені до матеріалів клопотання та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Тобто ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

На теперішній час органом досудового розслідування вживаються заходи щодо встановлення всіх обставин кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , у тому числі допити свідків, відшукання речей та документів, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.

Аналізуючи поведінку підозрюваного ОСОБА_4 та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків:

1. Так, ОСОБА_4 через тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування, у зв`язку чим, у сторони обвинувачення достатньо підстав вважати, що у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, так як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України є тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховування від органів досудового розслідування та суду.

2. Підозрюваний ОСОБА_4 може тиснути та впливати на свідків, деякі з яких до теперішнього часу ще не допитані, у цьому ж кримінальному провадженні.

Підґрунтям такого ризику є те, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати як особисто, так і через третіх осіб з числа діючих військовослужбовців, на учасників кримінального провадження, з метою запобігання надання ними правдивих показань, зокрема, на вже допитаних свідків та інших свідків, в тому числі з мотивів помсти їм за надані в ході досудового розслідування показання, чи з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене, існує ризик здійснення тиску на вказаних осіб з боку підозрюваного.

Вказана обставина свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1

ст. 177 КПК України, незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

3. Підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи його нехтування положеннями чинного законодавства, а саме порушенням вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, шляхом уникнення від явок до органу досудового розслідування та суду, а також не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Вказане також свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відтак є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до ОСОБА_8 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. З метою забезпечення дієвості вказаного кримінального провадження доцільно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, у зв`язку з тим, що лише повна ізоляція від суспільства може запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також гарантувати виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Окрім цього, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

В свою чергу за результатом розгляду клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 25.09.2024 ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25.09.2024 у справі №554/10423/24, провадження №1-кс/554/9966/2024 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 30 діб, без визначення останньому розміру застави. Дія ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 25.10.2024.

Наразі ризикам, передбачені п.п. 1, 4, 5 ст. 177 КПК України неможливо запобігти шляхом незастосування або застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів. Підозрюваний ОСОБА_4 і надалі може ухилятися від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити інше кримінальне правопорушення та повторно залишити військову частину. Станом на зараз відсутні достатні підстави вважати, що такі ризики можливо усунути без продовження строку тримання під вартою.

До того ж, на теперішній час органом досудового розслідування вживаються заходи щодо встановлення всіх обставин кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , у тому числі відшукання речей та документів, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.

Окрім цього, наразі існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а саме:

1.Не отримано відповіді на запит від командира військової частини НОМЕР_3 НГУ про надання згоди на продовження служби вказаного військовослужбовця у зазначеній військовій частині;

2.Не допитано свідків вчинення кримінального правопорушення, а саме військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 НГУ, які виконують завдання за призначенням в районах ведення бойових дій.

Вказані відомості необхідні для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 зокрема щодо обставин, які характеризують особу останнього, обтяжують чи пом`якшують покарання, виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження.

Окрім цього, необхідний час для підготовки матеріалів досудового розслідування для надання доступу до них стороні захисту, складення обвинувального акту, реєстру матеріалів кримінального провадження, а також для направлення матеріалів кримінального провадження до суду для їх розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Також, відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до абзацу 3 частини 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402, 405, 407, 408, 429, 437 442 Кримінального кодексу України.

Також, з урахуванням перелічених ризиків та обставин кримінального провадження слідчий суддя вважає можливим визначити розмір застави 30 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних громадян.

Керуючись вимогами ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 199 КПК України,слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою терміном в межах строку досудового розслідування до - 23.11.2024 з утриманням у Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)».

Визначити ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у виді застави 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90840 грн, після внесення якої підозрюваний ОСОБА_9 звільняється з-під варти під заставу.

Застава може бути внесена у будь-який момент як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на: р/р НОМЕР_4 в ДКСУ м.Київ, МФО 820172, отримувач: ТУ ДСАУ в Полтавській області, ЗКПО 26304855; призначення платежу застава, вказати найменування суду , номер справи.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний вище депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань №23».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань № 23» негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти та повідомити письмово прокурора, що звернувся з клопотанням та суд.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний ОСОБА_4 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Уповноважена службова особа в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань № 23» у разі внесення застави при звільненні ОСОБА_4 зобов`язана роз`ясняти його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду із встановленою періодичністю;

-не відлучатися з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваномуОСОБА_4 , що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та до нього може бути застосований запобіжній захід у виді тримання під вартою.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)».

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора та слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1