Справа № 206/5058/24
Провадження № 1-кс/206/1000/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2024 місто Дніпро

Слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має вищу освіту, керівника ТОВ «КВІК Монтаж», розлученого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей або інших непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 КК України раніше не судимого,

якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідча СВ ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 . В обґрунтування клопотання слідча зазначила, що проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 28 вересня 2024 року приблизно о 10 годині 50 хвилин ОСОБА_5 прибув до свого місця мешкання та реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час, на подвір`ї перебувала його мати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Далі, в ході розмови між ОСОБА_5 та його матір`ю ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті своїй матері ОСОБА_7 . Так, ОСОБА_5 28 вересня 2024 року приблизно об 11 годині 16 хвилин, перебуваючи у тому ж місці, зі столу, який стояв біля входу до приміщення літньої кухні, у свою праву руку взяв кухонний ніж та, визначивши його знаряддям вчинення злочину, підійшов спереду до своєї матері ОСОБА_7 , після чого, перебуваючи в безпосередній близькості до останньої, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті своїй матері ОСОБА_7 , утримуючи у своїй правій руці, зжатій у кулак, зазначений вище кухонний ніж, послідовно наніс не менше чотирьох ударів клинком вказаного ножа в область черева ОСОБА_7 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник. Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаних ран передньої черевної стінки, що проникають в черевну порожнину з пошкодженням серпоподібної зв`язки печінки і правої долі печінки. Таким чином ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі. Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. Під час досудового розслідування, було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того підозрюваний має спільну адресу проживання з потерпілою у даному кримінальному правопорушенні своєю матір`ю ОСОБА_7 . З урахуванням реальної наявності вказаних ризиків, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без альтернативи внесення застави.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання та зазначили про наявність фактів та доказів обґрунтованої підозри, підтвердження ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Просили застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , строком на 60 днів без внесення застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засідання щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього поклався на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позицію ОСОБА_5 .

Вислухавши доводи та пояснення прокурора, слідчої, підозрюваного та його захисника, вивчивши та дослідивши подане клопотання та надані письмові матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні в СВ ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000687 від 28.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

28.09.2024 ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

29.09.2024 органом досудового розслідування ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Копію клопотання слідчої про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із доданими матеріалами підозрюваному та захиснику вручено 29.09.2024.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, при вирішенні даного клопотання, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення, що у даному випадку стороною обвинувачення дотримано, оскільки наявні, на цей час докази у провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного з цим злочином, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання істинних завдань КПК України визначених ст. 2.

Слідчий суддя вважає, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події: території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , від 28.09.2024; протоколом огляду ділянки місцевості, на кладовищі біля вул. Туркменська у м. Дніпро від 28.09.2024; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 28.09.2024; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протоколом прийняття заяви 29.09.2024 про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 29.09.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 29.09.2024;протоколом огляду речей потерпілої ОСОБА_7 у приміщенні КНП «МКЛ № 6» ДМР від 29.09.2024 та іншими матеріалами в їх сукупності.

Отже, оцінюючи надані стороною обвинувачення матеріали та встановленні в судовому засіданні обставини, слід прийти до висновку, що в своїй сукупності вони доводять наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя зауважує, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню, судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, слідчий суддя оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Отже, встановлені обставини під час розгляду клопотання дійсно можуть свідчити про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійсно свідчить те, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, санкція статті якої передбачає позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, та є підстави вважати, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи про покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду. Також ОСОБА_5 залишив місце події та потерпілу, після чого намагався приховати одяг, у якому він був одягнений у момент його вчинення, до ВП № 4 був доставлений оперативним підрозділом, на виконання доручення слідчого.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини зауважив, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм вмотивованим рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі підозрюваного настільки, що його неможливо відвернути не взявши особу під варту.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_5 , не будучи обмеженим у свободі, може вчинити спроби незаконного впливу на свідків з метою зміни ними показань та спотворення фактичних обставин події кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що вручене йому письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення базується, у тому числі, на показаннях свідків у даному кримінальному провадженні сусідів за місцем його з матір`ю проживання, з якими він знайомий та йому відомо де кожен з них проживає, може впливати на них шляхом вмовляння, підкупу, психологічними чи фізичними методами впливу, з метою схиляння їх до зміни показань, чим перешкоджатиме забезпеченню швидкого та повного розслідування у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя погоджується з позицією сторони обвинувачення, що за встановлених обставин застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти ризикам, встановленим під час досудового розслідування.

Виходячи із вищевикладеного та враховуючи особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Крім того, у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, суд дійшов обґрунтованого висновку недоцільності визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 131, 132, 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 211, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 28.09.2024 до 26.11.2024 включно, без визначення розміру застави.

Ухвала набирає чинності негайно після її проголошення.

Строк дії ухвали визначити до 26.11.2024 включно.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1