Справа № 669/806/24
Провадження № 1-кп/669/66/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2024 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в с-щі Білогір`я об`єднані кримінальні провадження № 0001255 та № 0000613 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хорошів Білогірського району Хмельницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, військовозобов`язаного, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ст. 390-1, ст. 390-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до психологічних страждань останньої та погіршення якості її життя.

Зокрема, 02 січня 2024 року біля 12 год 24 хв ОСОБА_5 , перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 психологічний вид домашнього насильства, що виразилося в обзиванні її нецензурними словами та погрозами, чим спричинив для останньої моральних страждань та відчуття приниження, внаслідок чого працівниками поліції було складено відносно нього протокол серії ВАД № 566041 від 02 січня 2024 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Білогірського районного суду Хмельницької області від 19 січня 2024 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Крім цього, 17 червня 2024 року біля 17 год 00 хв ОСОБА_5 , перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 психологічний вид домашнього насильства, що виразилося в обзиванні її нецензурними словами та провокуванням бійки, чим спричинив для останньої моральних страждань та відчуття приниження, внаслідок чого працівниками поліції було складено відносно нього протокол серії ВАД № 236998 від 19 червня 2024 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Білогірського районного суду Хмельницької області від 05 липня 2024 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Не зважаючи на систематичне вчинення домашнього насильства та неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності, 14 липня 2024 року біля 21 год 00 хв ОСОБА_5 , перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 психологічний вид домашнього насильства, що виразилося в обзиванні її нецензурними словами, чим спричинив для останньої шкоду її психічному здоров`ю, психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої, що підтверджено висновком психологічного дослідження особистості від 23 липня 2024 року.

Також, ОСОБА_5 умисно не виконав обмежувальний припис, будучи особою, щодо якої такий захід застосований судом, за наступних обставин.

Так, Білогірським районним судом Хмельницької області від 05 липня 2024 року в справі № 669/611/24 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису строком на шість місяців, згідно з яким ОСОБА_5 заборонено: спілкуватися з рідною сестрою ОСОБА_7 та її неповнолітніми дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; заходити в кімнати сестри ОСОБА_7 та її дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в житловому будинку АДРЕСА_1 ; вести листування, телефонні переговори із сестрою ОСОБА_7 та її неповнолітніми дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; особисто і через третіх осіб розшукувати сестру ОСОБА_7 та її дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому ОСОБА_5 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними.

Разом з тим, ОСОБА_5 , будучи належним чином ознайомленим з вищевказаним судовим рішенням та покладеними на нього обмеженнями, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, діючи умисно, 16 липня 2024 року біля 23 год 04 хв, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , розпочав із сестрою ОСОБА_7 словесний конфлікт, чим умисно не виконав обмежувальний припис у виді заборони спілкуватися з останньою.

Крім цього, ОСОБА_5 умисно не виконав обмежувальний припис, будучи особою, щодо якої такий захід застосований судом, за наступних обставин.

Так, Білогірським районним судом Хмельницької області від 05 липня 2024 року в справі № 669/610/24 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису строком на шість місяців, згідно з яким ОСОБА_5 заборонено: спілкуватися з матір`ю ОСОБА_6 ; заходити в кімнату матері ОСОБА_6 в житловому будинку АДРЕСА_1 ; вести листування, телефонні переговори з матір`ю ОСОБА_6 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; особисто і через третіх осіб розшукувати матір ОСОБА_6 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_5 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Разом з тим, ОСОБА_5 , будучи належним чином ознайомленим з вищевказаним судовим рішенням та покладеними на нього обмеженнями, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, діючи умисно, 16 липня 2024 року біля 23 год 04 хв, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , розпочав з матір`ю ОСОБА_6 словесний конфлікт, чим умисно не виконав обмежувальний припис у виді заборони спілкуватися з останньою.

Крім цього, ОСОБА_5 умисно не виконав обмежувальний припис, будучи особою, щодо якої такий захід застосований судом, за наступних обставин.

Так, Білогірським районним судом Хмельницької області від 05 липня 2024 року в справі № 669/610/24 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису строком на шість місяців, згідно з яким ОСОБА_5 заборонено: спілкуватися з матір`ю ОСОБА_6 ; заходити в кімнату матері ОСОБА_6 в житловому будинку АДРЕСА_1 ; вести листування, телефонні переговори з матір`ю ОСОБА_6 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; особисто і через третіх осіб розшукувати матір ОСОБА_6 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_5 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Разом з тим, ОСОБА_5 , будучи належним чином ознайомленим з вищевказаним судовим рішенням та покладеними на нього обмеженнями, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, діючи умисно, 14 вересня 2024 року біля 19 год 00 хв, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , розпочав з матір`ю ОСОБА_6 словесний конфлікт, чим умисно не виконав обмежувальний припис у виді заборони спілкуватися з останньою.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає за можливе обмежитись допитом обвинуваченого та потерпілої, яка з`явилася в судове засідання, а також дослідженням характеризуючих обвинуваченого даних.

Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 повністю визнав себе винним, у вчиненому розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним протягом січня-липня 2024 року домашнього насильства по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 , а також умисного невиконання обмежувального припису суду у виді заборони спілкуватися з матір`ю та сестрою, просив його суворо не карати.

Таким чином, з урахуванням визнавальних показань обвинуваченого та пояснень потерпілої ОСОБА_6 , які не оспорювали фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні домашнього насильства, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах (матері ОСОБА_6 ), що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, повністю доведена і його дії вірно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України.

Також, повністю доведена винуватість ОСОБА_5 в умисному невиконанні обмежувального припису, як особою, щодо якої такий захід застосований судом (по двох епізодах 16 липня 2024 року з потерпілими сестрою ОСОБА_7 та матір`ю ОСОБА_6 ) і його дії вірно кваліфіковані за ст. 390-1 КК України.

До того ж, повністю доведена винуватість ОСОБА_5 в умисному невиконанні обмежувального припису, як особою, щодо якої такий захід застосований судом (по епізоду 14 вересня 2024 року з потерпілою матір`ю ОСОБА_6 ) і його дії вірно кваліфіковані за ст. 390-1 КК України.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Обвинувачений вчинив три кримінальні правопорушення (нетяжкий злочин та кримінальні проступки), раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за даними досудової доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства є середніми.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та примирення з потерпілими.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення кримінальних правопорушень щодо особи похилого віку та щодо жінки, яка завідомо для винного перебувала у стані вагітності.

При цьому, суд не визнає обтяжуючою покарання зазначену в обвинувальному акті обставину як «вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах», оскільки в даному випадку вказана обставина впливає на кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, за яким обвинувачується ОСОБА_5 , тому в силу ч. 4 ст. 67 КК України зазначену обтяжуючу обставину з обвинувачення необхідно виключити.

Також, з обвинувачення необхідно виключити обтяжуючу обставину, яка зазначена в обвинувальному акті як «вчинення кримінального правопорушення особою повторно», оскільки в силу положень п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України повторність має місце лише при вчиненні особою повторного злочину, а в даному випадку ОСОБА_5 першочергово вчинив злочин, передбачений ст. 126-1 КК України, а в подальшому вчиняв лише кримінальні проступки, передбачені ст. 390-1 КК України.

Отже, оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, з урахуванням суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, особи винного та обставин, які обтяжують та пом`якшують йому покарання, позицію потерпілих, які примирилися з обвинуваченим та будь-яких претензій до нього не мають, суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання у виді пробаційного нагляду в межах строків, визначених санкціями ст. ст. 126-1, 390-1 КК України із застосуванням ст. 70 КК України, однак без застосування обмежувальних заходів, що передбачені ст. 91-1 КК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні, питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ст. 390-1, ст. 390-1 КК України, та призначити йому покарання:

- за ст. 126-1 КК України пробаційний нагляд на строк два роки;

- за ст. 390-1 КК України пробаційний нагляд на строк один рік;

- за ст. 390-1 КК України пробаційний нагляд на строк один рік шість місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 визначити за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді пробаційного нагляду на строк два роки.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- три DVD-R диски із серійними номерами «CMDR47G-CFMWM03-6865 65LA0422» з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, що не надавалися суду для їх дослідження, залишити в сторони обвинувачення в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_10