УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на постанову головного слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22.07.2024 про відмову у задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження № 0000876 від 12.10.2023, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просив скасувати постанову головного слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22.07.2024 про відмову у задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження № 0000876 від 12.10.2023.

В обгрунтування скарги вказано, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000876 від 12.10.2023.

18.07.2024 направлено клопотання про проведення слідчої дії -допит свідка ОСОБА_6 .

Постановою головного слідчого ДБР ОСОБА_4 від 22.07.2024 у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

Посилаючись на неповне з`ясування обставин, оскільки зазначена у клопотанні слідча дія має важливе значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, ОСОБА_3 просив скасувати постанову слідчого від 22.07.2024.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, в ній викладених.

Слідчий ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні скарги.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, долучені до неї документи, заслухавши сторін, прийшов до наступного висновку.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема, рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Згідно з частиною другою статті 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно з частиною п`ятою статті 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Так, вивчивши зміст оскаржуваної постанови головного слідчого ДБР ОСОБА_4 від 22.07.2024, слідчий суддя вважає, що вона винесена з урахуванням принципу законності кримінального провадження, встановленого частиною другою статті 9 КПК України, що передбачає повне та всебічне дослідження обставин кримінального провадження, з дотриманням вимог частини п`ятої статті 110 КПК України, оскільки містить зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви прийняття, їх обґрунтування.

Таким чином, суд, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження, перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що в силу принципу змагальності сторін, заявником не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави прийти до висновку, що вимоги скарги базуються на об`єктивних фактах і правових підставах, які б слугували для скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання, а відтак в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на постанову головного слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22.07.2024 про відмову у задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження № 0000876 від 12.10.2023 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1