Провадження № 11-кп/4808/444/24
Категорія ч.2 ст. 286КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю: секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Івано-Франківського міського суду від 11 липня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, раніше не судимого,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено частково та стягнуто на його користь зі ОСОБА_8 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто зі ОСОБА_8 в дохід держави 3701,24 грн. за проведення судових експертиз.

Згідно вироку ОСОБА_8 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення скоєно за наступних обставин.

22 вересня 2017 року близько 21 годині 40 хвилин водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Део Ланос» р/н НОМЕР_1 , рухався по вул. Коновальця у м. Івано-Франківську від перехрестя з вул. Національної Гвардії у напрямку кільцевої розв`язки вул. Коновальця - Степана Бандери - Джохара Дудаєва та наближався до нерегульованого пішохідного переходу, що навпроти КНП «Обласна дитяча клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради». В цей час по нерегульованому пішохідному переходу, справа наліво, відносно напрямку руху автомобіля «Део Ланос», проїзну частину дороги перетинав пішохід ОСОБА_11 , який відповідно до вимог п. 4.16а) Правил дорожнього руху України мав перевагу у русі. При наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, водій ОСОБА_8 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не надав дорогу пішоходу, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, та вчинив наїзд на ОСОБА_11 .

При цьому ОСОБА_8 порушив вимоги п.2.3.б; п.4.16.а; п.12.1.; п.12.3.; п.18.1. Правил дорожнього руху України,

У результаті ДТП ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку середнього ступеня важкості, крововиливами у ділянки головного мозку та в речовину мозку, перелому правої скроневої кістки, рани у потиличній ділянці, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя у момент їх спричинення.

З вироком суду не погодились прокурор і обвинувачений та подали апеляційні скарги.

Під час апеляційного розгляду прокурор відмовився від своєї апеляційної скарги. Відмова прийнята апеляційним судом, оскільки інші учасники судового засідання не заперечували проти закриття провадження за апеляційною скаргою прокурора.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений не оспорюючи обвинувачення визнане судом доведеним, вважає вирок суду незаконним внаслідок суворості призначеного покарання. Вважає що зважаючи на пом`якшуючі обставини (визнання вини, щире каяття, повне добровільне відшкодування шкоди, відсутність претензій у потерпілого, відсутність судимостей, позитивну характеристику), та відсутність обтяжуючих обставин, до нього слід застосувати ст.75 КК України.

Просить з цих підстав вирок суду змінити в частині призначеного покарання та звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, без позбавлення права керувати транспортним засобом.

Позовну заяву потерпілого ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_8 просив залишити без розгляду.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений та його захисник частково підтримали свою апеляційну скаргу, оскільки рішення суду про відшкодування шкоди фактично виконано та моральна шкода відшкодована. Просили вирок змінити, звільнивши обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. В решті вирок просили залишити без змін. При цьому, обвинувачений визнав себе винуватим, щиро покаявся, та надав документи про повне відшкодування шкоди потерпілому.

Представник потерпілого підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого. Зазначила, що обвинуваченим відшкодована як матеріальна, так і моральна шкода в повному обсязі, про що апеляційному суду надано заяву потерпілого.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що заяву прокурора про відмову апеляційної скарги слід задовольнити та закрити в цій частині апеляційне провадження, а апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково, виходячи із наступного.

Згідно ст.403 КПК України у разі відмови особи, яка подала апеляційну скаргу, від своїх вимог та вразі якщо немає заперечень учасників апеляційного розгляду проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, то суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Враховуючи думку всіх учасників апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити заяву прокурора та закрити апеляційне провадження.

Щодо апеляційної скарги обвинуваченого, апеляційний суд мотивує свої висновки наступним.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Вирок суду щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 та правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст.286 КК України, учасниками судового провадження не оскаржено.

Що стосується доводів обвинуваченого про можливість його виправлення без відбування основного покарання, вони заслуговують на увагу апеляційного суду.

Згідно змісту ч.1 ст.75 КК України, суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Апеляційний суд, вирішуючи питання про можливість застосування ст.75 КК України враховує, що обвинувачений: вчинив необережний тяжкий злочин, раніше не судимий, неодружений, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання та за місцем роботи, а також висновок органу пробації про низький рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та низький рівень небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб) та можливість виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

Також апеляційний суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 : повне визнання вини, щире каяття, повне відшкодування шкоди завданої потерпілому.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини, апеляційний суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбування основного покарання за умови виконання ним покладених судом обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Враховуючи викладене, апеляційний суд, вважає, що вирок суду першої інстанції необхідно змінити в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково.

Вирок Івано-Франківського міського суду від 11 липня 2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 змінити.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання, призначеного вироком Івано-Франківського міського суду від 11 липня 2024 року, з випробуванням строком на 2 роки.

На підставі ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5