Справа №173/1927/23
Провадження №1-в/173/82/2024
У Х В А Л А

іменем України

14 жовтня 2024 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві - ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Верхньодніпровську подання начальника Кам`янського районного відділу № 1 філії Державної Установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до закону щодо засудженого ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

Начальник Кам`янського районного відділу № 1 філії Державної Установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , звернулася до суду з поданням про приведення вироку у відповідність до закону щодо засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на наступне: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.10.2023 року засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України до 5-ти років позбавлення волі із встановленням випробувального строку 1 рік з покладенням на нього обов`язків,передбачених п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В зв`язку з набранням чинності Законом України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративині правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронрних органів» та на підставі ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, карність якого законом усунена, полягає у негайному заільненні від призначеного судом покарання.

Згідно вироку Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.10.2023 року відносно ОСОБА_4 , останній засуджений за крадіжку особистого майна вчиненої у 2023 році, вартість викраденого майна сановила 1 190.00 грн. Станом на 01.01.2023 року прожитковий мінімум в Україні становив 2 684.00 грн., тобто спричинеі збитки менші за прожитковий мінімуму, що є підставою звільнення засудженого ОСОБА_4 , від подальшого відбування покарання.

Представник Кам`янського районного відділу № 1 філії Державної Установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Засуджений ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 539 КПК України - Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Явка учасників розгляду клопотання не визнавалась судом обов`язковою.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.10.2023 року ОСОБА_4 , засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України до 5-ти років позбавлення волі із встановленням випробувального строку 1 рік з покладенням на нього обов`язків,передбачених п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Частина 1 ст. 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 0306/7567/12 за загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінальноправової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у ККраніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон), відповідно до якого ст. 51 КУпАП викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної ст. 169 цього Кодексу для відповідного року, та дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно вироку Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.10.2023 року відносно ОСОБА_4 , останій засуджений за крадіжку особистого майна вчиненої у 2023 році, вартість викраденого майна сановила 1 190.00 грн. Станом на 01.01.2023 року прожитковий мінімум в Україні становив 2 684.00 грн. Тобто спричинеі збитки менші за прожитковий мінімуму.

Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ч.1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України - Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином існують підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 , від відбування покарання та кримінальної відповідальності в зв`язку з прийняттям закону, який усуває складу злочину в діянні особи, тобто пов`язаний зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність.

В свою чергу згідно з ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Відповідно до ч.3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного покарання.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються: особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом. Якщо строк додаткового покарання перевищує тривалість іспитового строку, особа визнається такою, що не має судимості, після відбуття цього додаткового покарання.

Оскільки на час розгляду подання закінчися строк випробування встановлений засудженому ОСОБА_4 , вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.10.2023 року. Клопотань про скасування звільнення від відбування покарання та направлення засудженого ОСОБА_4 , для відбування призначеного вироком суду покарання, до суду не надходило. В силу п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України після закінчення строку випробування, засуджений ОСОБА_4 , вважається таким, що не має судимості.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.2, 74, 78, 165 КК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Кам`янського районного відділу № 1 філії Державної Установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання в зв`язку з усуненням законом карності діяння засудженого ОСОБА_4 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 7 днів з моменту її проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо ухвалу суду було ухвалено без виклику особи, яка її оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1