Справа № 404/5972/24
Номер провадження 1-кс/404/2287/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Кропивницькому клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 , погоджене заступником керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000001 стосовно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сєвєродонецьку Луганської області, освіта вища, пілот першого класу, утримує мати похилого віку, одружений, є батьком неповнолітньої дочки, займав посаду командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, звільнений у запас, учасник бойових дій, 78 бойових вильотів; нагороджений орденом «Воїн миротворець», орден «Богдана Хмельницького», медаль «20 років бездоганної служби; подяки від Президента України, ОДА, міськради та інших; одружений, мешкає по АДРЕСА_1 , до кримінальної відповідальності притягується вперше, підозрюваного за ч.4 ст. 425 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , якому 29 червня 2024 року вручено письмове повідомлення про підозру, що він на посаді командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України по АДРЕСА_2 , з 21.07.2022 по 12.12.2022 року, недбало виконавпокладені на нього посадові обов`язки, зокрема:неналежно здійснював контроль за виконанням функціональних обов`язків начальника служби організації закупівель військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_7 та начальником служби забезпечення паливно-мастильними матеріалами тилу військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_8 під час проведення процедури закупівлі резервуарів стальних горизонтальних РГС-50 та РГС-25. Внаслідок цього особисто підписав і завірив печаткоюдоговір про закупівлю товарів за державні кошти №3/ПММ від 21.07.2022 року про постачання тринадцяти резервуарів стальних горизонтальних для зберігання авіаційного палива за завищеною вартістю, внаслідок чого на користь ТОВ «Роботенкс» з рахунку військової частини НОМЕР_1 надлишково перераховані кошти в сумі 11 895 743,60 грн., тобто вчинив недбале ставлення до військової служби умовах воєнного стану, що спричинило тяжкі наслідки державі в особі військової частини НОМЕР_1 на загальну суму 11 895 743,60 грн.

Слідчий з прокурором заявлені у клопотанні вимоги підтримали.

ОСОБА_5 і його захисник заперечили проти задоволення клопотання слідчого, оскільки недоведена підозра та відсутні ризики передбачені ст. 177 КПК України. Підозрюваний слідству не перешкоджає, обіцяє виконувати всі покладені на нього обов`язки, має родину, дружину, дитину, дохід.

Згідно ч. 2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Ионкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення. Внесене на розгляд слідчого судді клопотання, відповідає вимогам ст.184 КПК України, та практиці застосування рішень Європейського суду, оскільки договір про закупівлю товарів за державні кошти від 21.07.2022 №3/ПММ з додатками; протоколи допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; висновок експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи; висновок експерта за результатами проведення судової економічної експертизи; Положення про військову частину НОМЕР_1 НГУ; витяг з наказу про призначення на посаду ОСОБА_5 , містять достатньо даних про наявність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 425 КК України.

На початковій стадії досудового розслідування не встигли зібрати всі докази, тому з об`єктивних причин не можна дати остаточну правову оцінку належності, допустимості доказів та кваліфікуючим ознакам, а також з точки зору їх достатності. Перелічені обставини з`ясовує суд за критерієм «поза розумного сумніву», тому твердження сторони захисту про оспорювання кваліфікації і вартості придбаних ємностей, не є основним предметом дослідження. При вирішенні поданого клопотання достатньо встановити наявність обґрунтованості пред`явленої підозри, що виконав слідчий з прокурором.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У даному конкретному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу та необхідність забезпечення завдань кримінального провадження і завершення досудового розслідування по кримінальному провадженню (ст. 2 КПК України ), які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Злочин по якому особі пред`явлено особі повідомлення про підозру є : тяжким, майновим, у формі недбалості, об`єктом посягання якого є порядок несення військової служби у період воєнного стану.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Клішин проти України" у справі від 23.01.2012 №30671/04 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховано, що ОСОБА_5 , як спеціальний суб`єкт, міг порушити військовий статут , присягу та обов`язки командира військової частини. Тяжкість покарання яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним - до восьми років позбавлення волі, стане підставою для початку можливого переховування від слідства та суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі "Ілійков проти Болгарії",що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Так, у рішенні ЄСПЛ по справі "Бессієв проти Молдови" суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти. Отже ризик втечі існує, проте у мінімальному вигляді.

Місце реєстраційного обліку не співпадає з місцем проведення досудового розслідування, тому існує ризик неявок. Сукупність перерахованих чинників, у певній мірі підвищує ступінь ризику неявки до слідчого і в суд.

Розмір заявлених збитків від злочину істотно збільшує ризик невиконання покладених на нього обов`язків. Вказанеможе не забезпечити на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.

Обізнаність про місце роботи свідків та відстоювання власної правової позиції створює підґрунтя для незаконного впливу на очевидців, свідків-військовослужбовців, з якими він раніше проходивслужбув одній військовій частині. Разом з цим, підозрюваний звільнений у запас, тому свідки у теперішній час йому не підпорядковані, крім того підозрюваний зі свідками мешкають в різних регіонах.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставин, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч.4 ст.194 КПК України)

Кримінальний процесуальний закон покладає на сторону обвинувачення обов`язок довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків позапроцесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Додержуючись вимог частин 1 та 2 ст. 22 та ст. 26 КПК України, клопотання вирішено в межах заявлених вимог, доводів і долучених до клопотання доказів, у зв`язку із чим переконаний у необхідності забезпечення підозрюваному гарантованого права на свободу, згідно якого ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. (ст. 29 Конституції України). Відповідно до ч.1 ст.12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах, передбачених цим Кодексом.

Дійсно, прокурор довів сукупність: обґрунтованої підозри разом з існуванням ризиків передбачених ст.177 КПК України, але не вказав переконливих доводів та не долучив беззастережних доказів недостатності застосування менш суворих видів заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Прокурор не подав доказів умисного переховування від слідчого чи неповажності неявок. Навпаки, підозрюваний зобов`язується добровільно, свідомо, своєчасно з`являтися для проведення процесуальних дій, має сталі соціальні зв`язки та постійне місце проживання, тобто безпідставні припущення прокурора про ризик втечі в період дії воєнного стану на Україні, неявки чи невиконання підозрюваним покладених процесуальних обов`язків. Припущення не використовуються при доказуванні. Прокурор не подав доказів, що підозрюваний не з`явилася для проведення слідчих дій. Таким чином, не існує законних передумов стверджувати, про ризик ухилення підозрюваного у цьому провадженні від слідства та суду. Навпаки, дії підозрюваного свідчать про бажання сприяти слідству, прагненні об`єктивно дослідити докази, повно та всебічно їх перевірити і дати належну правову оцінку із зазначенням кваліфікуючих ознак. Сукупність вказаних обставин переконує у щирості доводів підозрюваного про відсутність наміру переховування.

Додержуючись вимог ч. 1 ст. 178 КПК України враховано, що: підозрюваний сприяє слідству, суспільну небезпеку усвідомлює. Не зафіксовано спроб підозрюваного змінити місце реєстраційного обліку, проживання, чи переховуватись від слідства. Не перебуває на обліках у нарколога та психіатра. Крім того підозрюваний стверджує про неухильне виконання у майбутньому покладених на нього процесуальних обов`язків підозрюваного. Запевняє, що буде з`являтись для проведення слідчих дій з його участю. Заперечує можливість зміни місця постійного проживання та зобов`язується без потреб не виїжджати за межі міста в якому проживає. Наполягає про відсутність підстав та мотивів для продовження або вчинення нового злочину.

За правилами ст. 36, 40 КПК України, на прокурора та слідчого покладається обов`язок організувати проведення своєчасного ефективно досудового розслідування. Орган досудового розслідування мав достатньо часу і процесуальну можливість на відшукання, процесуальну фіксацію та забезпечення збереження доказів, а також допит свідків і вжити заходи для їх захисту чи зміни анкетних даних останніх, з метою запобігання впливу на очевидців та їх родичів. Ознаки протиправної поведінки припинено. Вказані обставини переконують у припиненні злочину. Відсутні обставини, що обтяжують відповідальність.

На Національну поліцію покладається обов`язок організувати та забезпечити умови неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Завдяки цьому орган досудового розслідування зможе попередити ризик вчинення нового можливого злочину. Застосування менш суворого заходу забезпечення разом з постійним контролем Національної поліції здатні попередити існуючі ризики. Перебільшеним є звернення прокурора з клопотанням про застосування найсуворішого виду запобіжного заходу.

Разом з цим підозрюваному не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, як порука, особисте зобов`язання, які не стануть дієвими , отже не забезпечать на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. З урахуванням можливих наслідків процесуального вирішення цього кримінального провадження, ступеню суспільної небезпеки та особи підозрюваного, разового характеру інкримінованої події, обґрунтовано вважаю, що на час проведення досудового розслідування достатньо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, застосувавши заставу. Такий вид запобіжного заходу є насамперед гуманним та в достатній мірі забезпечить виконання особою процесуальних обов`язківза підозрою в економічному кримінальному правопорушенню, забезпечить реалізацію прав особи на працю і свободу, забезпечить його обов`язок утримувати соціально незахищених членів родини та одночасно контролювати його дії з боку правоохоронних органів. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) зазначено: що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до частини 1 статті 182 КПК застава є одним із запобіжних заходів, який полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а саме постановою КМУ від 11.01.2012 №15) з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 182 КПК, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

За частиною 6 статті 182 КПК, підозрюваний який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Також практика ЄСПЛ передбачає у разі належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, пом`якшувати умови обмеження прав та свобод людини, пов`язані зі застосуванням запобіжного заходу.

Взято до уваги практику ЄСПЛ, що слідчий суддя повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, у рішенні "Мангурас проти Іспанії" від 20.11.2010 ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. При цьому ЄСПЛ також наголошує що під час встановлення права на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

ОСОБА_5 має високий рівень репутації, створив міцні соціальні зв`язки, користується авторитетом в суспільстві. Має родину, утримує хвору мати пенсійного віку та неповнолітню дитину, наявне стабільне джерело доходу та місце постійного проживання, добрий стан здоров`я, учасник бойових дій, має державні нагороди, відзнаки.

Також при визначенні розміру застави необхідно зауважити, що:

Представники сторони обвинувачення не впевнені у правильності зробленого ними розрахунку розміру шкоди від злочину, оскільки призначили і поводять повторну товарознавчу експертизу;

Договір на придбання ємностей містить розділ якийзобов`язує продавця здійснити доставку товару до покупця, але під час проведення товарознавчої експертизи товарознавець не врахував фактичнівитрат на здійснення сертифікованих робіт пов`язаних з:

завантаженням, розвантаженням, зберіганням, транспортуванням, різними видами транспорту та різними кранами і погружчикамии специфічної великогабаритної продукції, у тому числі оплату праці сертифікованих виконавців таких послуг. Зазначена істотна неповнота ставить під сумнів завищений розмір шкоди від злочину;

Слушні заперечення представників сторони захисту, що спеціальною метою командира бойової частини в умовах воєнного стану стало забезпечення обороноздатності держави,отжепідписання договору купівлі та поставки ємностей необхідно аналізувати не за правиламипланової господарської діяльності у мовах мирного часу.

Міністерство юстиції затвердило методологію товарознавчого дослідженняще до початку дії воєнного стану, ґрунтуючись законами мирної економіки, тоді як на початку воєнного стану не діяли правила реального економічнообґрунтованого попиту та пропозиції між товаровиробниками та покупцями, отже формування ціни на товар відбувалось всупереч сталих законів економіки. За таких умов недоречним є посилання експерта у товарознавчому висновку від 26 березня 2024 року (пункт 42)про використання дохідного способу товарознавчого оцінювання з урахуванням прогнозованих доходів від найефективнішого використання ємностей, оскільки ємності придбали для захисту України, а не для отримання прибутку. (а.к.157)

Вищеперераховані недоліки і редакція пред`явленої підозри у формі необережності переконує про відсутність виключного випадку для встановлення застави понад межу, встановлену статтею 182 КПК, а тому клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу належить задовольнити частково, із визначенням максимального суми застави, тобто вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який є достатнім для забезпечення виконання процесуальних обов`язків підозрюваного та запобігання ризикам.

Дія застосованого запобіжного заходу не може перевищувати наявного строку досудового розслідування (два місяці з моменту вручення повідомлення про підозру), з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Керуючись ст.ст.184,193,196 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.Застосувати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у виді застави,- вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті складає двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень, яка ним або заставодавцем повинна бути внесена на депозитний рахунок UA0002505, отримувач коштів ТУ ДСА України в Кіровоградській області , банк отримувача ДКСУ місто Київ; код банку отримувача МФО 820172, призначення платежу: «застава за ОСОБА_5 по клопотанню 404/5972/24; 1-кс/404/2287/24, Кіровський районний суд міста Кіровограда, із зазначенням анкетних даних особи, яка вносить заставу».

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до частини 6 статті 182 КПК підозрюваний, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.Початок дії застосованого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді застави рахувати з моменту проголошення цієї ухвали, тобто з 10 липня 2024 року.

Застосований запобіжний захід у виді застави припиняє дію 29 серпня 2024 року.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із потерпілою та свідками, за виключенням проведення за їх участі слідчих дій.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до частини 8 статті 182 КПК у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1