Провадження № 1-кп/161/1254/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 01 серпня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001177 від 28.03.2024, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ківерці, Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , із середньою освітою, проживаючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину 2016 року народження, офіційно не працюючого, раніше судимого, зокрема:

- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.02.2020 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, якого 03.01.2023 згідно ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 26.12.2022 умовно-достроково звільнено на підставі ст.81 КК України на невідбутний строк покарання 1 рік 5 місяців 26 днів, -

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 діючи умисно,з корисливих мотивів, та метою власного збагачення, повторно, в умовах воєнного стану, який введений на території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, який продовжений Указом Президента України № 49/2024 від 05лютого 2024 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №3564-ІХ від 06лютого 2024 року, 28 березня 2024 року, приблизно о14 годині 02 хвилини, перебуваючи в приміщенні громадської вбиральні, що на території автостанції АДРЕСА_3 , скориставшись відсутністю власника, який тимчасово залишив без нагляду рюкзак в крайній лівій туалетній кабінці на вішаку для одягу,шляхом вільного доступу, таємно, викрав з гаманця, який знаходився у внутрішній кишені рюкзака,грошові кошти в сумі 50 000 гривень та 2900 злотих, які згідно курсу Національного банку України станом на 28 березня 2024 року становить 28507 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоду на загальну суму 78507 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 інкримінується викрадення чужого майна,вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованих йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно 28 березня 2024 року, перебуваючи в приміщенні громадської вбиральні, що на території автостанції АДРЕСА_4 з рюкзака , в якому знаходився гаманець викрав грошові кошти в сумі 50 000 гривень та 2900 злотих. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати. Завдані збитки відшкодовані частково.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, однак попередньо подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, завдані збитки повністю відшкодовані частково, при призначенні покарання поклалася на розсуд суду. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у викраденні чужого майна, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав, має постійне місце проживання та реєстрації, потерпілий на суворому покаранні останнього не наполягає, однак, зважаючи на особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів в тому числі проти власності, за що відбував реальну міру покарання в місцях позбавлення волі, був умовно-достроково звільнений від відбування покарання на підставі ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 26.12.2022, після звільнення з місць позбавлення волі протягом короткого часу знову вчинив злочин, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, що безумовно свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та підвищену суспільну небезпечність, останній не працює, тобто не займається суспільного корисливою справою, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, що свідчить про його вперте небажання стати на шлях виправлення, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання за ч.4 ст. 185, ч.1 ст.71 КК України, у виді позбавлення волі.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальний правопорушень.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, у суду немає, з урахуванням того, що 03.01.2023 звільнившись із місць позбавлення волі, обвинувачений у знову вчинив новий злочин.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 необхідно залишити попередній тримання під вартою, з метою запобігання ризику, передбаченому ст.177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду.

Окрім того, суд зараховує в строк відбування покарання обвинуваченого термін його перебування під вартою у відповідності до вимог ст.72 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.02.2020, остаточно призначити до відбуття ОСОБА_4 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 залишити попередній у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11.06.2024, тобто з моменту фактичного його затриманняпо день набрання вироком законної сили, з розрахунку що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Речові докази:

- грошові кошти у сумі 39070 гривень та 2900 злотих повернути потерпілому ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення копії вироку, через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1