В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/1710/24

Провадження № 1-кп/0285/478/24

25 липня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………........ ОСОБА_1 ,

секретаря…………..............… . ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора……………………... ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ........................... ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду

кримінальне провадження №0000079, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2024,

по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянки України, українки, з середньою освітою,

уродженки с Лище Луцького району Волинської області,

яка проживає в АДРЕСА_1 ,

офіційно не працевлаштована,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 з 01.05.2020 по 29.02.2024 злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області №285/3317/19 від 18.12.2019 (далі по тексту Рішення суду), аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Так, ОСОБА_4 , будучи працездатною особою і маючи дохід від тимчасових заробітків, тобто маючи можливість виконання Рішення суду, заходів, спрямованих на погашення заборгованості по аліментах, не здійснила, внаслідок чого станом на 29.02.2024 виникла заборгованість в розмірі 60304 грн, що перевищує суму сукупну нарахованих платежів за 3 місяці.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю та пояснила, що має двох неповнолітніх дітей, щодо яких позбавлена батьківських прав і на утримання яких судом зобов`язана сплачувати аліменти, однак жодного разу їх не платила, хоча розуміє, що мала таку можливість. Не мала стабільних заробітків, має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі, вказаному в обвинувальному акті, згодна з кваліфікацією своїх дій, у вчиненому щиро кається.

Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Законний представник потерпілого ОСОБА_6 . В заяві до суду просила справу слухати без її участі.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачена в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та беручи до уваги, що прокурором також не оспорено фактичні обставини провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою прокурора, судом визнано недоцільним дослідження доказів.

При цьому учасникам судового провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 у справі Девеер проти Бельгії, держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Позиція обвинуваченої ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками, сумнівів у добровільності такої позиції в суду немає.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, суд знаходить доведеною винність обвинуваченої ОСОБА_4 та її умисні дії, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішення суду коштів на утримання дітей (аліментів), кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просила призначити обвинуваченій покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин. Також зазначила, що хоча в обвинувальному акті вказана така пом`якшуюча обставина, як щире каяття, однак під час розгляду справи вона не підтвердилась і суд погоджується з цим. Щире каяття це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди. Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй проступку не знайшов свого відображення під час розгляду даної справи.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченій, суд враховує:

ступінь тяжкості вчиненого нею правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, його характер;

вік та дані про особу, яка раніше не судима; вину у скоєному визнала і щиро розкаялась у вчиненому, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно;

положення ст.ст.50, 65 КК України, згідно яким особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Також варта уваги позиція законного представника потерпілого, яка при призначенні покарання обвинуваченій поклалась на розсуд суду.

У правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій мають використовуватися не надмірні, а лише необхідні й зумовлені метою заходи. Виправлення як мета покарання це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу, це ті певні зміни в особистості винної особи, які утримують її в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення обвинуваченого і є кінцевою метою покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Резюмуючи викладене, суд погоджується з думкою прокурора щодо виду та строку покарання та призначає обвинуваченій покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Запобіжний захід не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений, арешт на майно у кримінальному провадженні не накладався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 337, 370, 371, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги на нього через Новоград-Волинський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_1