Справа № 489/8798/24
Провадження № 1-кп/489/991/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

11 листопада 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження №0001118 від 25.08.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Покровка Веселинівського району Миколаївської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, не працюючої, заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, не працюючої, заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

встановив:

Відповідно до обвинувального акту - 12.06.2024 близько 12-00 год. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою та з прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, за допомогою ключів, раніше викрадених ОСОБА_4 у потерпілої ОСОБА_8 , проникли до квартири АДРЕСА_4 , діючи в умовах воєнного стану, введеного в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 2102-ІХ, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу, з корисливих мотивів, умисно таємно викрали майно ОСОБА_8 , а саме: посудомийну машину «Midea MCFD55320W», вартістю 10106,00 грн. Після того ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 10106,00 грн.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, тобто скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

11.11.2024 між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 за участю її захисника укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. 472 КПК України.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 4 ст. 185 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести обвинувачена, у виді п`яти років позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України зі звільненням її від відбування покарання з випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;

Вказані вид та міра покарання визначені сторонами угоди з урахуванням особи обвинуваченої, яка беззастережно визнали свою вину, щиро розкаялася, відшкодування завданої шкоди, наявності обставин, що пом`якшують покарання, а також ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. В угодах передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Крім того, 11.11.2024 між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 за участю її захисника укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. 472 КПК України.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 4 ст. 185 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести обвинувачена, у виді п`яти років позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України зі звільненням її від відбування покарання з випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;

Вказані вид та міра покарання визначені сторонами угоди з урахуванням особи обвинуваченої, яка беззастережно визнали свою вину, щиро розкаялася, відшкодування завданої шкоди, наявності обставин, що пом`якшують покарання, а також ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. В угодах передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор, обвинувачені та їх захисники в судовому засіданні підтримали угоди про визнання винуватості та вважають, що є всі підстави для їх затвердження судом та призначення погодженого сторонами угоди покарання. При цьому, обвинувачені повністю та беззастережно визнали свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні, зазначили про своє щире каяття, засудили свої дії та запевнили суд у неприпустимості вчинення нових кримінальних правопорушень.

Потерпіла надала письмову згоду на укладення між прокурором та обвинуваченими угоди про визнання винуватості, відсутність претензій матеріального характеру, а також відшкодування завданої шкоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені цілком розуміють права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даних угод, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджуються на це. Суд переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угод від 11.11.2024 між прокурором та обвинуваченими за участю їх захисників про визнання винуватості і призначення обвинуваченим узгодженої сторонами виду та міри покарання зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Визначаючи тривалість строку випробовування обвинуваченій ОСОБА_3 , суд, окрім тяжкості кримінального правопорушення, враховує особу обвинуваченої, яка раніше не судима, не працює, заміжня та має на утриманні малолітню дитину, повністю визнала свою вину, щиро розкаялася у вчиненому, відшкодувала завдані збитки, не має негативної характеристики, а також той факт, що в Україні введений воєнний стан, що покладає на жителів держави додаткові обмеження, тому зазначені обставини, які зменшують суспільну небезпечність обвинуваченої, вказують на можливість встановлення однорічного іспитового строку для її виправлення.

Визначаючи тривалість строку випробовування обвинуваченій ОСОБА_4 , суд, окрім тяжкості кримінального правопорушення, враховує особу обвинуваченої, яка раніше не судима, не працює, заміжня та має на утриманні малолітню дитину, повністю визнала свою вину, щиро розкаялася у вчиненому, відшкодувала завдані збитки, не має негативної характеристики, а також той факт, що в Україні введений воєнний стан, що покладає на жителів держави додаткові обмеження, тому зазначені обставини, які зменшують суспільну небезпечність обвинуваченого, вказують на можливість встановлення однорічного іспитового строку для її виправлення.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинувачених підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Оскільки суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням, тому відсутні підстави для застосування відносно них запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись статтями 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду від 11.11.2024 між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі статей 75, 76 КК України засуджену ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо вона протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 11.11.2024.

Затвердити угоду від 11.11.2024 між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 про визнання винуватості.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі статей 75, 76 КК України засуджену ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо вона протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 11.11.2024.

Речові докази:

- документи на ім`я ОСОБА_9 - повернути ОСОБА_9 ;

- дактокарту з відбитками пальців ОСОБА_8 , сім слідів папілярних узорів, змив з полиці серванту, бюстгальтер - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в сумі 4251 (чотири тисячі двісті п`ятдесят одну) грн 94 копійки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в сумі 4251 (чотири тисячі двісті п`ятдесят одну) грн 94 копійки.

Запобіжний захід обвинуваченим до набрання вироком законної сили не застосовувати.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1