КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5255/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2024 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,-

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000110 від 26.01.2023 щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та застосовано щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14.09.2024 (включно) та утримувати його в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , в поданих ідентичних апеляційних скаргах просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання, застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього, зазначених в ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язків, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їх викликом та вимогою;

- не відлучатися з м. Одеса без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Або в разі неможливості застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 , в поданій апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та застосувати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . У випадку відмови у задоволенні скарги в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, визначити підозрюваному заставу у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На обґрунтування вимог поданих апеляційних скарг захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , вказує на те, що ризики, які зазначені в клопотанні слідчого, а також обґрунтованість підозри ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні, не тільки не доведені, а й взагалі відсутні.

Апелянт зазначає, що матеріали, які обґрунтовують клопотання взагалі не містять належного доказу, який доводить будь-яку причетність до інкримінованих ОСОБА_8 правопорушень, оскільки не містять фото та відеофіксації.

Додатково стороною захисту було повідомлено про незаконність затримання, оскільки відповідно до протоколу затримання від 17.07.2024, підставою затримання є п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, проте ні при затриманні, ні до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і під час розгляду клопотання в суді, жодного обґрунтування, крім зазначення норми закону та припущень не було надано.

Апелянт також звертає увагу суду на стан здоров`я ОСОБА_8 . Так, 16.01.2024 був побитий незнайомими у форменному одязі, в результатів чого отримав тілесні ушкодження, а 17.07.2024 при затриманні до нього також було застосовано необґрунтовано фізичну силу, про що зазначалось в протоколі затримання підозрюваної особи.

На переконання апелянта, слідчим та прокурором не доведено, а слідчим суддею проігноровано, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти даним ризикам, які по суті є лише припущенням, яке не обґрунтовується належними доказами.

Крім того, слідчий суддя виніс ухвалу лише на доказах досудового слідства, практично не приймаючи до уваги докази захисту. Так, стороною захисту в судовому засіданні були долучені до матеріалів документи та усне клопотання, відповідно до якого захисники просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, однак слідчий суддя проігнорував дане клопотання сторони захисту та не виніс по ньому жодного рішення.

Також захисники у судовому засіданні просили встановити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240, 00 грн., проте слідчим суддею було проігноровано і дане клопотання сторони захисту.

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , вказує на те, що слідчий суддя всупереч вимогам чинного законодавства не здійснив аналіз усіх ризиків, а єдиним обґрунтуванням суду щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність ризику переховуватись у зв`язку із тяжкістю санкції. Інших обґрунтувань, доводів ухвала не містить.

Апелянт звертає увагу суду на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. Вказана справа на теперішній час розглядається в Суворовському районному суді м. Одеси, та у вказаній справі ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді нічного арешту, який він жодного разу не порушив.

Також, судом не враховано характеристику ОСОБА_8 , згідно якої останній є дисциплінованою особою, такою, що дотримується норм поведінки загальноприйнятним нормам суспільства. Характеризується як особа, яка має авторитет серед товаришів та повагу.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали доводи апеляційних скарг та просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційних скаргах сторони захисту доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000110 від 26.01.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 209; ч. 2 ст.307; ч.3 ст. 307 КК України.

17.07.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КПК України, того ж дня його затримано у порядку п. 1 ч. 1 ст. 615 КПК України.

17.07.2024 старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 , звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування вимог поданого клопотання слідчий вказав на те, що згідно зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_8 є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відтак, слідчий зазначив, що метою застосування запобіжного заходу ОСОБА_8 згідно частини першої статті 177 КПК України, є забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки відповідно до вимог пункту четвертого частини першої статті 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, слідчий зауважує, що ризик, передбачений пунктом першим частини першої статті 177 КПК України - переховування від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, а тому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів, це може спонукати останнього до втечі на тимчасово непідконтрольні Україні території або за кордон, та тривалого переховування від органів слідства та суду з метою уникнення зазначеного вище покарання.

Ризик, передбачений пунктом другим частини першої статті 177 КПК України, обґрунтовується тим, що діяльність ОСОБА_8 та інших учасників організованої групи, а також невстановлених на даний час співучасників, здійснювалась із застосуванням заходів конспірації та розповсюджувалась на різних регіонах України, а тому перебуваючи на волі останній може вчинити дії спрямовані на знищення або приховування на даний час невідшуканих речей чи документів, які як самостійно так і в своїй сукупності можуть містити значення речових доказів.

Ризик, передбачений пунктом четвертим частини першої статті 177 КПК України - іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, може бути виражений у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій.

Також підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Вказаний ризик також підтверджується і тим, що на розгляді Суворовського районного суду міста Одеси перебуває обвинувальний акт стосовно останнього у кримінальному провадженні №0000038 від 17.01.2024 за ч. 2 ст. 345 КК України.

Тому, на переконання сторони обвинувачення, зважаючи на викладене, інший більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також для запобігання вищевказаним ризикам.

19.07.2024 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та застосовано щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14.09.2024 (включно) та утримувати його в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, всупереч доводам сторони захисту, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та всупереч доводам сторони захисту, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Соловей і Зозуля проти України" зазначено, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 , до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 , підозри.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagoz v. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації її дій за ч. 3 ст. 307 КК України, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження, а тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності у кримінальному провадженні доказів на підтвердження наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, колегія суддів вважає передчасними.

Більш того, дослідження та оцінка доказів у кримінальному провадженні відноситься до стадії судового розгляду по суті та не вирішується на стадії досудового розслідування, а тому посилання апелянта на те, що матеріали, які обґрунтовують клопотання взагалі не містять належного доказу, який доводить будь-яку причетність до інкримінованих ОСОБА_8 правопорушень, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів не викликає.

Також, як того вимагає закон, слідчий суддя, з урахуванням обґрунтувань слідчого в клопотанні та прокурора у судовому засіданні, тяжкості інкримінованого підозрюваному ОСОБА_8 , кримінального правопорушення та його характеру, відомостей про особу підозрюваного, вважав наявними в провадженні ризики, передбаченні ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилався слідчий у клопотанні.

Так, слідчий суддя вірно зазначив, з чим погоджується і колегія суддів, що тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є хоч і не єдиним, проте визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, а тому, враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, а отже, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні є достатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, слідчий суддя прийшов до висновку, з яким також погоджується колегія суддів, що стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження або іншим чином перешкодити кримінальне провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення. Отже, існує достатньо підстав вважати, що підозрюваний, опинившись на волі зможе перешкодити встановленню істини у справі під час досудового розслідування.

Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання слідчого.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

При цьому слідчим суддею враховано положення ч. 4 ст. 183 КПК України та не визначено розмір застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальних провадженнях щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, тобто виходячи із конкретних обставини інкримінованого підозрюваному діяння, не знайшов підстав для визначення розміру застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненому організованою групою, а також у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненому повторно, організованою групою.

При цьому, колегією суддів враховуються дані, які характеризують особу підозрюваного, зокрема і ті, на які посилаються в апеляційних скаргах захисники, тобто передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини. Однак з урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, погоджується із висновками слідчого судді щодо необхідності застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

Посилання на дані, що характеризують особу підозрюваного, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, і не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Щодо доводів апелянта, що підозрюваного незаконно затримано, оскільки відповідно до протоколу затримання від 17.07.2024 підставою затримання є п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, проте ні при затриманні, ні до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і під час розгляду клопотання в суді, жодного обґрунтування, крім зазначення норми закону та припущень не було надано, то колегія суддів визнає їх такими, що не підтверджені жодними доказами, а отже і не спростовують висновків слідчого судді, а тому апеляційний суд відхиляє вказані твердження та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 208 КПК України про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого.

Так, у протоколі затримання ОСОБА_8 від 17.07.2024 року детально відображено підстави затримання, роз`яснено права та обов`язки ОСОБА_8 , передбачені ст. 42 КПК. На виконання вимог частин 1, 4 ст. 213 КПК про затримання ОСОБА_8 повідомлено ОСОБА_13 та центр з надання безоплатної правової допомоги.

Відтак, під час перевірки матеріалів провадження також встановлено, що ОСОБА_8 затримано в порядку, визначеному п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, що підтверджено вищевказаним протоколом про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, крім того, в процесуальному документі вказано, що з протоколом ознайомлено захисника та підозрюваного.

Доводи сторони захисту про те, що ризики, які зазначені в клопотанні слідчого, а також обґрунтованість підозри ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні, не тільки не доведені, а й взагалі відсутні, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційних скаргах про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

З урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді щодо необхідності застосування щодо ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Зважаючи на викладене, ухвала слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2024 року є законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки постановлена згідно норм матеріального права, з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження. Натомість доводи та твердження захисників, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення апеляційних скаргзахисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2024 року, - залишити без зміни, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4