Справа № 646/8543/23
№ провадження 1-кп/646/389/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000971 від 26.08.2023 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лиман Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

25 серпня 2023 року приблизно о 17:50, ОСОБА_5 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, неподалік від Основ?янської колійної машинної станції № 39 АТ «Українська Залізниця», що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Мереф?янське шосе, 30А, біля вул. Естакадна, діючи з мотивів неприязних відносин, з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і смерті потерпілого, стоячи навпроти ОСОБА_6 на відстані витягнутої руки та обличчям до нього, наніс потерпілому в ділянку шиї зліва один удар невстановленим предметом з колото-ріжучими властивостями, який тримав у правій руці. Цим ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 колото-різане поранення шиї ліворуч без пошкодження магістральних судинних і нервових пучків, що проходять поруч із рановим каналом, заподіявши легке тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров?я.

Позиції сторін кримінального провадження

Сторона обвинувачення наполягала на тому, що у ОСОБА_5 був прямий умисел на вчинення умисного вбивства потерпілого ОСОБА_6 та що у його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме, закінченого замаху на умисне вбивство, тобто закінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Так, згідно з інкримінованим ОСОБА_5 обвинуваченням, яке було підтримано прокурором під час судового розгляду, ОСОБА_5 , діючи умисно, з мотивів неприязних відносин, з метою умисного протиправного заподіяння смерті потерпілому, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, стоячи навпроти ОСОБА_6 на відстані витягнутої руки, обличчям один до одного, тримаючи в правій руці невстановлений в ході досудового розслідування предмет з колото-ріжучими властивостями, намагався нанести удар в область грудної клітини ОСОБА_6 , однак останній увернувся. Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 , наніс один удар невстановленим в ході досудового розслідування предметом з колото-ріжучими властивостями в ділянку шиї зліва, чим спричинив останньому колото-різане поранення шиї ліворуч без пошкодження магістральних судинних і нервових пучків, що проходять поруч із рановим каналом, заподіявши легке тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров?я. ОСОБА_6 , розуміючи реальну загрозу своєму життю, втік з місця скоєння злочину, а ОСОБА_5 , бажаючи довести свій умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 переслідував останнього, однак наздогнати його не зміг, тим самим, ОСОБА_5 виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_6 втік з місця вчинення злочину, та цього ж дня його було госпіталізовано до Державної установи « Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України », де прооперовано та своєчасно надано необхідну медичну допомогу.

Сторона захисту заперечувала наявність у обвинуваченого умислу на заподіяння смерті потерпілому.

При цьому захисник посилався на те, що досудове розслідування проводилось неповно, необ`єктивно і має явний обвинувальний характер, оскільки з моменту внесення відомостей до ЄРДР за ч. 2 ст. 15, ст. 115 КК слідство не розглядало інших версій та кваліфікації дій ОСОБА_5 , а саме як умисне легке тілесне ушкодження. На вирішення експерта були поставленні такі питання, які можуть вказувати лише на вину особи без дослідження питань, які мають важливе значення для встановлення істини у справі і потребує додаткового дослідження, з метою дотримання принципів всебічності, повноти, неупередженості та об`єктивності досудового розслідування. Вказував на те, що досудове розслідування кримінального провадження здійснювалось поверхнево та не проведені всі необхідні слідчі дії для повного та всебічного розслідування кримінального провадження, а саме: розшук і допит водія таксі, який 25.08.2023 віз потерпілого від ОСОБА_7 додому, проведення додаткового слідчого експерименту за участі свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та сторони захисту, у тому числі, для перевірки показань свідків,що саме вони могли бачити на певній відстані. На стадії закінчення досудового слідства ОСОБА_5 побажав дати показання, однак слідчий відмовив йому, чим грубо порушив право на захист. Матеріали кримінального провадження містять протокол впізнання від 26.08.2023 року за участю свідка ОСОБА_8 , однак у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснював, що він особисто не брав участь у впізнанні. Доводи сторони обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_5 не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснював, що познайомився з ОСОБА_5 лише за два дні до подій 25 серпня 2023 року по роботі, між ним та ОСОБА_5 ніяких сварок за цей час не було, неприязних стосунків не складалося, будь-яких погроз на адресу потерпілого ОСОБА_5 не висловлював. Вказані обставини також підтвердив ОСОБА_5 , уточнивши під час допиту у суді, що незадовго до інкримінованої події потерпілий вживав алкогольний напій та декілька разів безпідставно відпускав на його адресу зневажливі репліки, які могли спровокувати конфлікт між ними. Протк ОСОБА_5 , намагаючись уникнути конфлікту, ніяким чином не відповідав ОСОБА_6 . Також в ході судового слідства не знайшов підтвердження факт того, що ОСОБА_5 переслідував потерпілого з метою вбивства. З пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що потерпілий сам чекав доки ОСОБА_5 підійшов до нього, що підтверджується поясненнями потерпілого та обвинуваченого. ОСОБА_5 не мав наміру та умислу не тільки на умисне вбивство, але й на заподіяння потерпілому будь яких тілесних ушкоджень, та навпаки намагався уникнути конфлікту з потерпілим. Потерпілий стверджує, що ОСОБА_5 наніс йому удар в область шиї ножем, однак свідки не можуть це підтвердити. Потерпілий та інші свідки не бачили, щоб ОСОБА_5 намагався наздогнати потерпілого після нанесення удару. Потерпілий лише припускав, що ОСОБА_5 намагається його наздогнати. Це свідчить про відсутність у обвинуваченого умислу на заподіяння смерті потерпілому. Між обвинуваченим та потерпілим не було ніяких неприязних стосунків, конфлікт трапився спонтанно, удар був одиничним, несильним та неприцільним (з розмаху), а легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров?я, що підтверджується висновком експерта № 09-1363/23 від 19 жовтня 2023 року, не може кваліфікуватися як закінчений замах на умисне вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника та пояснив суду, що не визнає своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, оскільки не мав умислу на заподіяння смерті потерпілому.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши докази кожен окремо та усі у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду не було доведено наявності у ОСОБА_5 прямого умислу на спричинення смерті потерпілому.

Разом з тим є доведеною вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за тих фактичних обставин, як вони викладені вище у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за вищевказаних встановлених під час судового розгляду обставин, підтверджується наступними доказами:

-фактичними даними показань обвинуваченого ОСОБА_5 , який під час судового розгляду пояснив, що після початку повномасштабного вторгнення РФ в Україну він разом з сім`єю був змушений виїхати з м.Лиман Донецької області. Деякий час вони проживали у м.Полтаві як внутрішньо переміщені особи, а згодом переїхали до м.Харкова, де проживає його донька ОСОБА_10 та де він зміг влаштуватися на роботу до Колійної машинної станції (КМС) №39 АТ «Укрзалізниця» монтером колії. На свій другий робочий день 24.08.2023 він прийшов на роботу. Потерпілого ОСОБА_6 він не знав, ніхто йому того не представляв. Але з поведінки ОСОБА_6 він зрозумів, що у того в підпорядкуванні знаходяться робітники. Під час обідньої перерви він поцікавився у потерпілого з приводу житла, оскільки інші працівники сказали йому, що ОСОБА_6 проживає найближчк з усіх до місця роботи. А він після переїзду до м.Харкова шукав житло поблизу роботи, бажано у приватному секторі, бо мав автомобіль, та йому необхідно було кудись подіти перевезені речі сім`ї. Але потерпілий відповів, що допомогти з житлом не зможе. Наступного дня, 25.08.2023, о 6.30 годині він приїхав на своєму автомобілі на базу КМС. Разом з іншими працівниками його привезли на станцію, назви якої він не пам`ятає. Приблизно о 9.00 годині прийшов потерпілий. Після закінчення робіт близько 15.00 години працівників на автомобілі повезли до КМС №39. Потерпілий також знаходився у цьому автомобілі з пляшкою пива, яке вживав на шляху до КМС. Також дорогою до бази потерпілий відпускав на його адресу зневажливі та глузливі репліки, зокрема, робив зауваження, коли він прикривав обличчя від пилу, та зверхньо кажучи «Звикай» та «Будь як усі», а також хизуючись тим, що п`є пиво. Він не відповідав на це, оскільки не хотів конфлікту. Він пов`язував таке ставлення потерпілого зтим, що він відрізнявся від інших працівників чистим одягом, а також тим, що керівництво під час робіт частіше зверталося до нього, ніж до потерпілого. Після приїзду до КМС він поспілкувався з майстром на ім`я ОСОБА_11 щодо майбутнього відрядження та пішов у той бік, куди направився ОСОБА_6 , оскільки хотів дізнатися, в якій місцині той проживає, щоб знайти уповноваженого представника громади для вирішення своєї житлової проблеми. Коли він вийшов за межі бази КМС, то підійшов до потерпілого, який зачекав на нього, і спитав, чи розуміє той, про що піде мова. У відповідь потерпілий простягнув до нього руку і, з урахуванням ставлення потерпілого до нього напередодні, він вдарив його рукою, в якій знаходилася важка зв`язка з восьма ключами та брелоком з переробленої рибацької приманки (воблера). Він не бачив, куди б`є, а також не бачив на потерпілому крові після удару. При цьому він не мав наміру убивати потерпілого, а лише хотів поставити його на місце з огляду на хамську поведінку потерпілого. Від удару потерпілий не втримався на ногах, перечепився через рейку позаду, впав та сказав: « Пробач , чоловіче». Потім потерпілий відбіг кроків на десять та пішов у напрямку до КМС. Він теж пішов назад до КМС. Потерпілий йшов швидше за нього, відстань між ними збільшувалася. З лівої сторони на відстані 60-70 метрів знаходиться стара водонапірна вежа. Він бачив, що там йде якась жінка. На території бази він не бачив ОСОБА_6 , який міг потрапити туди лише через прохідну. Там він поспілкувався зі співробітниками, зателефонував доньці та поїхав за нею на роботу. О 18.10 годині він ще був за кермом;

-фактичними даними показань потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що працює у АТ «Укрзалізниця» колійним майстром. 23.08.2023 майстер ОСОБА_13 познайомив його з новим співробітником - ОСОБА_5 . Вони разом відпрацювали 24.08.2023. ОСОБА_5 просив його допомогти у пошуках житла, але він відмовив, пояснивши, що ще не знає обвинуваченого та не може за нього поручитися. Наступного дня, 25.08.2024 вони разом з ОСОБА_5 виконували робоче завдання на станції Устинівка Харківської області: він як сигналіст, а обвинувачений - як монтер колій. На його прохання ОСОБА_5 підмінив відсутнього співробітника. Після закінчення робіт він купив у магазині пляшку пива. Він та інші працівники, у тому числі, ОСОБА_5 поїхали у кузові КАМАЗу до контори, яка розташована по Мереф`янському шосе. Будь-який конфліктів чи взаємних претензій у нього з ОСОБА_5 не було. З контори він пішов додому, розмовляючи по телефону. Помітивши ОСОБА_5 , який йшов за ним прискореним кроком на відстані 100-150 метрів, він зупинився та почекав, оскільки думав, що той хоче щось у нього спитати. Прискорившись, ОСОБА_5 наблизився до нього та зі словами « Знаєш , що це таке?» дістав розкладний ніж, замахнувся, але в перший раз промахнувся, а на другий наніс йому поранення у шию з лівої сторони, яка є незахищеною, оскільки він не має лівої руки. При цьому обвинувачений тримав ніж у правій руці та наносив удар, замахуючись. Він не захищався від удару ОСОБА_5 , бо був морально виснажений відповідальною роботою. Це сталося у промисловій зоні неподалік від Основ`янської колійної машинної станції №39 АТ «Укрзалізниця». Він став тікати від ОСОБА_5 , затискаючи рану правою рукою, у бік прохідної. ОСОБА_5 , тримаючи ніж, його переслідував. Метрів за 150 від прохідної ОСОБА_5 розвернувся та пішов у інший бік. Він впевнений, що зміг втекти від обвинуваченого, оскільки раніше займався легкою атлетикою. Але, якби ОСОБА_5 його наздогнав, то добив би його. Він був весь скривавлений, забіг на територію підприємства, звідки зателефонував свій співробітниці ОСОБА_7 , яка живе неподалік, та повідомив, що його поранено. Після цього він пішов до неї додому. Вона надала йому першу медичну допомогу, викликала таксі та вони поїхали до нього додому. Вдома він зібрав речі у лікарню, викликав швидку медичну допомогу та поліцію. Він був госпіталізований у цей день та виписаний на початку вересня. 10 чи 11 вересня 2023 він вже був на роботі. Після цього йому якось телефонував чоловік, який представився адвокатом обвинуваченого, сказав, що ОСОБА_5 шкодує, про те, що сталося, та запропонував зустрітися. Він погодився, але зустріч не відбулася у зв`язку з його зайнятістю по роботі;

-фактичними даними показань свідка ОСОБА_9 , яка пояснила суду, що 25.08.2023 приблизно о 17.00-18.00, коли вона разом с ОСОБА_8 йшла додому в районі вулиці Естакадній у місті Харкові, то побачила, як метрів за 10-15 від них з кущів вибіг потерпілий ОСОБА_6 , якого вона візуально знала, оскільки він майже кожного проходив повз її будинку. Він тримався за шию та побіг у бік одного з підрозділів АТ «Укрзалізниця». Слідом за ОСОБА_6 вибіг незнайомий їй раніше ОСОБА_5 , який тримав у руці якийсь предмет. Потерпілий та обвинувачений бігли на зустріч їй та ОСОБА_8 , потім ОСОБА_5 побіг у бік Естакадного в`їзду;

-фактичними даними показань свідка ОСОБА_8 , який пояснив у судовому засіданні, що 25.08.2023 він, проходячи разом з ОСОБА_9 по Мереф`янському шосе неподалік від вулиці Естакадної та поблизу від залізничної колії, бачив, як два чоловіка, що були вдягнуті у форму залізничників, завернули у кущі. Потім звідти долинув крик, після чого один з цих чоловіків вийшов з кущів, тримаючи ніж, та побіг у бік Естакадного в`їзду. Другий чоловік вибіг з кущів, тримаючись за шию, та побіг кудись. На його руці та шиї була кров. Це відбувалося приблизно в 20 метрах від свідка;

-фактичними даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.08.2023 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_6 серед наданих знімків впізнав ОСОБА_5 як особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження 25.08.2023 року;

-фактичними даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.08.2023 року, згідно з яким свідок ОСОБА_9 серед наданих знімків впізнала ОСОБА_5 як чоловіка, який об 18:00, 25.08.2023 вибіг з кущів по вул. Естакадна в м. Харкові та біг у напрямку КМС № 39 та який здавався підозрілим через те, що нервував, у якого у ріці був ніж;

-фактичними даними протоколу проведення слідчого експерименту від 26.08.2023 за участю потерпілого ОСОБА_6 , під час якого потерпілий пояснив, що, 25.08.2023 близько 18.00 - 18.15 ОСОБА_5 завдав йому удар ножем у шию, після чого він побіг до підприємства «Основ`янська колійна машинна станція №39», звідки зателефонував ОСОБА_7 , розповів про те, що сталося, та пішов до неї. Коли він прийшов до ОСОБА_7 , вона обробила йому рану. Після цього вони викликали таксі та поїхали до нього додому, а звідти він потрапив до лікарні.

-фактичними даними протоколу проведення слідчого експерименту від 19.09.2023 за участю потерпілого ОСОБА_6 , під час якого він пояснив, що 25.08.2023 приблизно о 17:50 поруч з Основ`янською колійною машинною станцією АТ «Українська залізниця», яке розташоване за адресою: м.Харків, Мереф`янське шосе, 30А, він рухався уздовж колії з цього підприємства, розмовляючи по телефону. Коли він проходив повз ворота, то помітив ОСОБА_5 , який йшов за ним на відстані приблизно 100 метрів. ОСОБА_6 продовжив рухатися по стежці поряд з колією, потім біля дерев повернув ліворуч, пройшов ще близько 100 метрів, після чого завершив телефонну розмову та зупинився. ОСОБА_5 , підійшов до нього, тримаючи у руці ніж. Запитавши, чи знає потерпілий, що це, ОСОБА_5 наніс йому у ліву сторону шиї удар ножем, який тримав у правій руці. Після цього потерпілий втік від ОСОБА_5 та, забігши на територію підприємства, побачив, що ОСОБА_5 позаду нього немає. Тоді він зателефонував своїй дівчині, повідомив про те, що трапилося та направився до неї додому;

-фактичними даними консультативного висновку, виданого 26.08.2023 консультативною поліклінікою ДУ « Інститут загальної та невідкладної хірургії ім.Вл.Зайцева », згідно з яким ОСОБА_6 встановлено діагноз «колото-різане поранення лівого боку шиї»;

-фактичними даними висновку експерта №09-1363/23 за результатами проведення з 19.09.2023 по 25.09.2023 судово-медичної експертизи судово-медичним експертом ХОБСМЕ ОСОБА_15 , який дійшов висновків, що у зв`язку з подією 25.08.2023 у гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мало місце непроникаюче колото-різане поранення шиї ліворуч без ушкоджень магістральних судинних і нервових пучків, що проходять поряд із рановим каналом. Ця травма є результатом одноразової дії гострого предмету із колючо-ріжучими властивостями поверхні, що травмувала, таким міг бути й ніж із шириною клинка (на рівні занурення у рану) меншою ніж 4 см. Травма на шиї ОСОБА_6 згідно із п.2.3.1. «а», 2.3.2. «а», 2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які затверджені Наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6, є легким тілесним ушкодженням, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я. Покази ОСОБА_6 , викладені ним у протоколі допиту потерпілого та в протоколі слідчого експерименту від 26.08.2023, в цілому відповідають механізму формування травми та предмету травмування;

-фактичними даними показань судово-медичного експерта ОСОБА_15 , який пояснив у судовому засіданні, що він під час проведення ним вищевказаного експертного дослідження було встановлено, що внаслідок удару у шию у потерпілого не були ушкоджені загальна сонна артерія та глибока яремна вена, які є життєво важливими;

-фактичними даними протоколу огляду предметів від 06.09.2023, відповідно до якого слідчим було оглянуто файловий носій - карту пам`яті Micro SD, яка була надана в порядку ст.93 КПК адміністрацією КП «Харків-Сигнал», з відеозаписами з камер спостереження, які знаходяться у м.Харкові по Мереф`янському шосе неподалік від будинку №31А , в період часу з 17.00 до 19.00 25 серпня 2023 року. Під час огляду слідчим було встановлено наявність на файловому носії відеофайлів, серед яких міститься файл з назвою «Meref30_Detek2(2023-09-04 14_04_20)_21708573». Під час відтворення цього відеофайлу встановлено, що він містить відеозапис з камери відеоспостереження КП «Харків-Сигнал» з написом на екрані «25-08-2023 17:00:34 Meref30_Detek2». На відеозаписі зафіксовано проїжджу частину, а саме, дорогу, яка проходить зліва з-за дерев та веде від підприємства «Основ`янська колійна машинна станція №29 ДП «Укрзалізниця», а також рух транспортних засобів. О 18:10:47 зліва з-за дерев по асфальтовій дорозі рухається автомобіль LADA, державний номерний знак НОМЕР_1 . О 18:10:56 автомобіль зупиняється на виїзді на основну трасу. Автомобіль червоного кольору, за кермом знаходиться чоловік, на задньому сидінні багато різних речей. Крім того, на файловому носії міститься файл з назвою « НОМЕР_2 (2023-09-04 14_04_37)_22296078». Під час відтворення цього відеофайлу встановлено, що він містить відеозапис з камери відеоспостереження КП «Харків-Сигнал», яка розташована поруч з адресою: м.Харків, Мереф`янське шосе, 30. На екрані наявний напис «25-08-2023 18:08:01 Meref30_Traf-Vizd». На відеозаписі зафіксовано проїжджу частину, а саме, дорогу, що йде зі сторони підприємства «Основ`янська колійна машинна станція №29 ДП Укр.залізниця», а також рух транспортних засобів. О 18:11:30 на світлофорі зі сторони підприємства під`їхав та зупинився автомобіль LADA з увімкненим сигналом повороту ліворуч. Після цього автомобіль повернув ліворуч та поїхав прямо у бік проспекту Л.Ландау. Крім того на файловому носії міститься файл з назвою «Gagar-Landau_8 (2023-09-04 14_22_56)_22824765». Під час відтворення цього відеофайлу встановлено, що він містить відеозапис з камери відеоспостереження КП «Харків-Сигнал» з написом на екрані «25-08-2023 16:59:58 Gagar-Landau_8». На відеозаписі зафіксовано проїжджу частину та рух транспортних засобів, а також як о 18:12:35 зі сторони Мерефи рухається автомобіль LADA, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На місці водія знаходиться чоловік. О 18:12:37 автомобіль зникає з поля охоплення камери відеоспостереження;

-фактичними даними постанови від 16.09.2023про визнання та приєднання вищевказаного файлового носія як речового доказу до кримінального провадження;

-фактичними даними довідки за результатами опрацювання трафіку абонентського номеру НОМЕР_3 , що належить потерпілому ОСОБА_6 , згідно з яким 25.08.2023 цей абонент здійснював вихідні телефонні дзвінки о 17:43:12 тривалістю 00:03:55 у радіусі дії відповідної чарунки за адресою: м.Харків, в`їзд Естакадний, 3а , з азимутом 120; о 17:51:16 тривалістю 00:00:37 у радіусі дії відповідної чарунки за адресою: м.Харків, в`їзд Естакадний, 3а , з азимутом 120; о 17:57:12 тривалістю 00:00:04 у радіусі дії відповідної чарунки за адресою: м.Харків, вул.Драгомирівська, 4 , з азимутом 250; о 17:59:30 тривалістю 00:00:08 у радіусі дії відповідної чарунки за адресою: м.Харків, вул.Драгомирівська, 4 , з азимутом 250;

-фактичними даними довідки за результатами опрацювання трафіку абонентського номеру НОМЕР_4 , що належить обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно з яким 25.08.2023 цей абонент о 17:31:24 перебував у зоні радіусу дії чарунки стільника, що розташована за адресою: м.Харків, вул.Диспетчерська, 27А , з азимутом 150, о 18:03:14 - у зоні радіусу дії чарунки стільника, що розташована за адресою: м.Харків, Мереф`янське шосе, 34 , з азимутом 30, о 18:08:53 - у зоні радіусу дії чарунки стільника, що розташована за адресою: м.Харків, пр-т Гагаріна, 201-Б ;

-фактичними даними довідки за результатами опрацювання трафіку абонентського номеру НОМЕР_5 , що належить обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно з яким 25.08.2023 цей абонент о 17:30:17 та о 17:30:41 перебував у зоні радіусу дії чарунки стільника, що розташована за адресою: м.Харків, вул.Диспетчерська, 27А , з азимутом 150, о 17:32:46 та о 17:35:17 - у зоні радіусу дії чарунки стільника, що розташована за адресою: м.Харків, Мереф`янське шосе, 34 , з азимутом 30, о 18:00:28, о 18:00:48 та о 18:01:55 - у зоні радіусу дії чарунки стільника, що розташована за адресою: м.Харків, вул.Диспетчерська, 27А , з азимутом 150, о 18:03:01 - у зоні радіусу дії чарунки стільника, що розташована за адресою: м.Харків, Мереф`янське шосе, 34 , з азимутом 30, о 18:07:43 - у зоні радіусу дії чарунки стільника, що розташована за адресою: м.Харків, пр-т Гагаріна, 201-Б .

Отже, оцінивши кожен вищевказаний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупність доказів на предмет їхньої достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за обставин, які встановлені під час судового розгляду, доведена поза розумним сумнівом.

Що стосується інших наданих суду доказів, то суд приходить до наступного висновку.

Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надав показання про те, що під час досудового розслідування він не приймав участі у такій слідчій дії як впізнання.

Сторона обвинувачення не надала спростувань та будь-яких розумних пояснень цим твердженням свідка ОСОБА_8 .

За таких обставин суд ставить під сумнів достовірність протоколу для впізнання за фотознімками від 26.08.2023 за участі свідка ОСОБА_8 .

Крім того, відповідно до протоколу огляду від 26.08.2023 слідчим СВ ВП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_16 на підставі кримінального провадження № 0000971 від 26.08.2023 в період часу з 20:48 до 22:07, який було призупинено о 21:25 та продовжено о 21:57, було проведено огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого було виявлено та вилучено наступне: рюкзак чорного кольору в якому знаходилася робоча жилетка помаранчевого кольору з надписом ХМС 39, куртка помаранчевого кольору з надписом У3, штани чоловічі темно синього кольору з надписом УЗ, майка чоловіча темно-синього кольору з надписом УЗ, кепка синього кольору з надписом УЗ, взуття у кількості двох штук (пара) зеленого кольору ТМ «Camel», розмір 41, ніж з рукояткою помаранчевого кольору, ніж з дерев?яною рукояткою коричневого кольору, ніж з рукояткою синього кольору, мобільний телефон «Samsung m 13» в чорному силіконовому чохлі із сім-картою НОМЕР_5 , IMEI: НОМЕР_6 , IMEI: НОМЕР_7 .

Крім того, 26.08.2023 слідчим СВ ВП № 1 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області було проведено огляд автомобіля «LADA», моделі 2171 державний номер НОМЕР_1 , (який є володінням особи у розумінні ст.233 КПК, про що Верховний Суд зазначав у своїй практиці, зокрема, у постанові від 17.03.2020 у справі № 653/3/18), в ході якого виявлено та вилучено: ніж з білою рукояткою та ніж з пластмасовою рукояткою в пластмасовому чохлі. Про це складено відповідний протокол.

В подальшому вищевказані вилучені речі були оглянуті слідчим та визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, про що складені відповідні протоколи огляду від 28.08.2023 та 19.09.2023 та постанови про визнання та приєднання речових доказів від 28.08.2023.

Ухвалами слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.09.2023 надано дозвіл на проведення вищевказаних оглядів за правилами обшуку.

При цьому, звертаючись до слідчого судді з клопотаннями про надання дозволу на проведення вищевказаних оглядів за правилами обшуку, слідчий вказав, що підставою проведення цих слідчих дій без ухвали слідчого судді була мета виявлення та фіксації відомсотей про обставини вчинення кримінального правопорушення та слідів злочину.

Згідно із ч. 2 ст. 234 КПК України, обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Статтею 30 Конституції України встановлено, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду та обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, закон допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду та обшуку.

Крім цього, статтею 233 КПК України визначено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. Слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

У постанові від 07.10.2024 у справі №466/525/22 Верховний Суд зробив наступні висновки. Слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи в невідкладних випадках, зокрема з метою врятування матеріальних об`єктів (майна), що потенційно можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні, від прогнозованого знищення, втрати. У контексті ч. 3 ст. 233 КПК про невідкладність такого випадку свідчать дані про реальну загрозу знищення, втрати майна. У клопотанні про надання дозволу на обшук у порядку ч. 3 ст. 233 КПК, наданих на його обґрунтування матеріалах, в ухвалі слідчого судді, постановленій ех post factum, має бути вказано, які саме обставини на момент проникнення свідчили, що зволікання може спричинити знищення речових доказів, що відомості про загрозу їх знищення, втрати давали підстави сприймати її як реальну. В аспекті реалізації правил ч. 3 ст. 233 КПК, недотримання вказаних вище приписів закону, невиконання вимоги про невідкладне звернення до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку, за відсутності об`єктивних перешкод звернутися з відповідним клопотанням якнайшвидше після закінчення проведення слідчої розшукової дії, є підставою до відмови слідчим суддею в легалізації обшуку ех post factum.

В той же час, у цій справі відсутні докази того, що на момент проведення 26.08.2023 оглядів без ухвали слідчого судді існувала реальна (а не гіпотетична) загроза знищення доказів в разі дотримання ординарного порядку, передбаченого кримінальним процесуальним законом.

Тим більше, що від подій інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення (тобто приблизно о 17.50 годині 25.08.2023) до моменту проведення 26.08.2923 оглядів пройшло достатньо часу, щоб обвинувачений або інші особи могли реалізувати намір знищити докази, якби такий намір у них був.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави, які зазначені слідчим у протоколі огляду від 26.08.202,3 та підстави, які були викладенні при зверненні до слідчого судді про надання дозволу на проведення огляду, не відносяться до переліку невідкладних.

Тобто проведені 26.08.2023 слідчі дії (огляд житла та автомобілю) не були обумовлені невідкладними випадками, а тому згідно із положеннями ч. 2 ст. 234 КПК України мали здійснюватися лише на підставі відповідної ухвали слідчого судді.

Таким чином, навіть з урахуванням того, що огляд 26.08.2023 квартири та автомобілю було легалізовано ухвалою слідчого судді від 18.09.2023 року, суд вважає, що ці слідчі дії проведено без достатніх правових підстав.

Отже, за правилами ст.86 КПК України суд визнає недопустимими доказами протоколи огляду квартири та автомобілю від 26.08.2023, а також протоколи огляду вилучених під час цих слідчих дій речей та постанови про визнання цих речей речовими доказами.

Також вищевказані докази є не тільки недопустимим, але й не відповідають вимозі належності, яка визначена ст.85 КПК України, оскільки не містять інформації щодо предмету доказування, тобто ознак, які б прямо чи непрямо підтверджували існування або відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Стаття 85 КПК України передбачає, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Докази однозначно відповідатимуть вимогам належності, якщо їх зміст буде вказувати на елементи складу кримінального правопорушення, про наявність яких стверджується в обвинувальному акті; факти, на які посилається захист, але дійсність яких спростовує сторона обвинувачення; факти, що вказують на мотиви і можливості вчинення кримінального правопорушення; факти, що вказують на поведінку, яка передувала вчиненню кримінального правопорушення.

Мотиви зміни судом обвинувачення

Щодо кваліфікації дій обвинуваченого органом досудового розслідування за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, як закінченого замаху на умисне вбивство, тобто закінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, то суд не погоджується з такою кваліфікацією, виходячи зі встановлених під час судового розгляду фактичних обставин справи.

Так, у п.4 Постанови від 07.02.2003 №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» Пленум Верховного Суду України зазначив, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).

Питання про наявність у діях особи умислу на вбивство слід вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, треба враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій (п.22 Постанови Пленуму ВСУ).

У постанові від 13.02.2020 у справі № 164/1826/17 Верховний Суд дійшов такого висновку: якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.

У вказаній постанові Верховний Суд виснував, що у разі, коли поведінка обвинуваченого до, під час та безпосередньо після вчинення злочину, свідчить про відсутність в нього умислу на вбивство потерпілого та доводить те, що він діяв з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті потерпілого, він повинен нести відповідальність лише за фактично заподіяні наслідки.

Крім того, у постанові від 22.05.2022 у справі №368/807/19 Верховний Суд вказав на те, що залежно від характеру передбачення суспільно небезпечних наслідків виділяють умисел конкретизований і неконкретизований. Конкретизований умисел - це умисел, за якого особа передбачає конкретний характер суспільно небезпечних наслідків свого діяння, а неконкретизований - за якого особа передбачає можливість настання альтернативних суспільно небезпечних наслідків. Дії винуватого кваліфікуються як замах лише за наявності конкретизованого (визначеного) умислу.

У постанові від 09.11.2023 у справі № 383/931/19 Верховний Суд зробив аналогічні висновки, пославши на те, що залежно від характеру передбачення суспільно небезпечних наслідків виділяють умисел конкретизований і неконкретизований. Конкретизований умисел - це умисел, за якого особа передбачає конкретний характер суспільно небезпечних наслідків свого діяння, а неконкретизований - за якого особа передбачає можливість настання альтернативних суспільно небезпечних наслідків. Дії винуватого кваліфікуються як замах лише за наявності конкретизованого (визначеного) умислу. Тобто, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, які фактично було заподіяні.

У цій справі під час судового розгляду суд встановив, що ОСОБА_5 завдав лише один удар невстановленим предметом з колючо-ріжучими властивостями у шию потерпілого, чим потерпілому було спричинено легке тілесне ушкодження.

При цьому суд приймає до уваги характер удару, який був завданий ОСОБА_5 потерпілому та який спричинив потерпілому тілесні ушкодження. Цей удар був одиничний, несильний (з огляду на характеристики рани, наведені у описовій частині висновку судово-медичного експерта), неприцільним та в результаті не ушкодив життєво важливих артерій та вен.

Так, у описовій частині висновку судово-медичного експерта зазначено, що 20.09.2023 відбувся безпосередній огляд потерпілого, під час якого встановлено наявність лінійного рубця 4х0,1 см, такого, що западає, щільнуватого, декілька болючого на дотик, зі слідами 3-х швів. Рубець розташований на лівій боковій поверхні шиї приблизно на вісі лівого сосцеподібного відростку скроневої кістки на відстані 7 см до низу від нього та на відстані приблизно 2 см від внутрішнього краю лівої наключичної ямки, орієнтований спереду-назад, знизу-догори, під кутом приблизно 45 градусів до вертикальної осі тіла.

Також суд приймає до уваги ту обставину, що у ОСОБА_5 мав можливість продовжити наносити ОСОБА_6 тілесні ушкодження з огляду на відсутність очевидців у момент заподіяння ним тілесних ушкоджень потерпілому, віддаленість місця події від території підприємства та жилих будинків, а також з урахуванням фізичної форми обвинуваченого та потерпілого, який, з його ж слів, був надто виснажений відповідальною роботою, щоб чинити спротив діям ОСОБА_5 .

Під час судового розгляду не було встановлено факту існуванні для обвинуваченого об`єктивних перешкод, щоб наздогнати потерпілого після нанесення йому поранення та довести умисел на вбивство до кінця.

Крім того, суд приймає до уваги поведінку потерпілого, який після поранення направився до підприємства, звідки зателефонував своїй знайомій ОСОБА_7 , після чого самостійно дійшов до неї додому та, отримавши від неї першу медичну допомогу, на таксі дістався свого помешкання, де зібрав речі, і тільки після цього викликав швидку медичну допомогу.

Ці обставини свідчать про відсутність явної реальної загрози життю потерпілого.

Що стосується показань потерпілого про те, що він був увесь у крові, то доказів на підтвердження цього суду не надано.

Крім того, серед інкримінованих ОСОБА_5 обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, орган досудового розслідування зазначає ту обставину, що обвинувачений спершу намагався нанести удар в область грудної клітини ОСОБА_6 , однак той увернувся. І лише після цього ОСОБА_5 наніс удар у шию потерпілого.

Разом з тим, окрім показань потерпілого під час слідчого експерименту 26.08.2023 та 19.09.2023, суду не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 намагався завдати потерпілому удар предметом з колючо-ріжучими властивостями у грудну клітину.

Так, ані у своїх показаннях під час судового розгляду, ані під час проведення слідчого експерименту потерпілий не зазначав про наявність на його тілі в області грудної клітини будь-яких слідів від такого удару.

За висновком судово-медичного експерта ушкодження на передній поверхні грудної клітини у ОСОБА_6 могло сформуватися за тих же обставин, в ті ж терміни та за аналогічним механізмом, але його ефемерний характер не дозволяє визначитися з достеменними характеристиками цього ушкодження, і відповідно до п.4.13 вказаних Правил судово-медичний експерт утримується від визначення механізму формування і встановлення ступеню тяжкості ушкодження для цієї локалізації.

При цьому у описовій частині висновку судово-медичного експерта зазначено, що під час безпосереднього огляду 20.09.2023 потерпілого встановлено наявність на передній поверхні грудної клітини на рівні 6-го міжребер`я на 1 см ліворуч серединної лінії на тлі цяткового рожево-коричневого рубця наявна ділянка запалення гіперпігментації рожевого кольору діамертом 8 см, безболісна та незмінної щільності навколишньої шкіри, яка, зі слів ОСОБА_6 , є результатом впливу удару гострим предметом 25 серпня 2023 року.

Стороною обвинувачення не надано розумних пояснень таких розбіжностей.

За відсутності інших доказів показання потерпілого у цій частині, а також висновок експерта, який містить вірогідний характер з цього питання не відповідають вимогам достатності, тобто не містять необхідного та достатній обсягу відомостей для висновку про встановлення предмету доказування.

Так, за правилами ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Отже, у суду наявні розумні сумніви у реальності того факту, що обвинувачений спершу намагався нанести удар у область грудної клітини потерпілого.

Таким чином, усі вищевказані обставини у своїй сукупності свідчать про відсутність у ОСОБА_5 прямого умислу на вбивство потерпілого та доводить те, що він діяв з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті потерпілого, а тому повинен нести відповідальність лише за фактично заподіяні наслідки, а саме за легке тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Щодо оцінки судом показань свідків сторони захисту про проведений 26.08.2024 обшук у квартирі та в автомобілі

Свідок ОСОБА_17 пояснила в судовому засіданні, що вона є дружиною ОСОБА_5 26.08.2023 приблизно о 13.00 вони поверталися з зоопарку додому за адресою: АДРЕСА_10 . Вона зателефонувала доньці, щоб та відкрила двері під`їзду. Двері відчинив їх син, але вони не змогли зайти всередину, оскільки двоє чоловіків у цивільному одязі накинулися на них, повалили на землю та утримували їх. Вона намагалася викликати поліцію, але ці чоловіки зашкодили цьому та сказали, що вони і є поліція. Один з них показав посвідчення, але вона не встигла його роздивитися. Вони вимагали, щоб вона віддала їм речі, в яких був її чоловік на роботі 25.08.2023. Вона віддала їм речі чоловіка: штани, футболку, кросівки та мобільний телефон. Потім на їхню вимогу віддала їм ключ від автомобілю. Вони забрали з автомобілю речі, після чого відпустили дітей додому, а її та чоловіка забрали у відділення поліції. Там вона провела п`ять годин, потім її відпустили, віддавши речі чоловіка та пояснивши, що буде обшук. На виході з відділення поліції її чекали донька зі знайомою ОСОБА_18 . Коли вони приїхали до їхнього будинку, біля під`їзду їх чекав син. Один з поліцейських віддав йому пакет з речами ОСОБА_5 , але інший сказав, щоб син передав пакет доньці ОСОБА_10 . Коли приїхав адвокат ОСОБА_19 , вони усі разом піднялися до квартири, де поліцейські провели обшук з відеозаписом. Коли свідок запитала у поліцейських, чому такого не було вранці, вони відповіли, що вона вигадує, бо вранці нічого не було. Під відеозапис свідок заявила, що вранці був проведений обшук без відеофіксації.

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що 26.08.2023 вона знаходилася вдома за адресою: АДРЕСА_11 . Приблизно о 13.00 годині їй зателефонувала мати та попросила відчинити двері. Хвилин через 10 в квартиру зайшли її молодший брат ОСОБА_11, мати та п`ятеро незнайомих чоловіків у цивільному одязі. Вони не представилися, почали нишпорити по всій квартирі та забрали робочий одяг, взуття та телефон її батька ОСОБА_5 . Потім вони наказали відкрити автомобіль та забрали звідти одяг, посуд та ножі, які батько приготував у відпустку. Після цього вони забрали її мати з собою. Приблизно о 19.00 годині вона знайшла свою матір у відділенні поліції у Основ`янському районі міста Харкова. Співробітники поліції вивели матір з відділення поліції та сказали, що всі їдуть на обшук до вищевказаної квартири. Коли близько 20.00 години вони приїхали додому, їх там чекав її молодший брат ОСОБА_11, якому один зі співробітників поліції віддав пакет. Після цього поліцейські запросили всіх піднятися до квартири для проведення обшуку та наказали братові віддати пакет свідкові. Вона взяла пакет та побачила в ньому речі свого батька. Процес обшуку знімали на відеокамеру. Під час обшуку поліцейські вилучили ті ж речі її батька, які вже вилучали вранці. Потім був проведений обшук автомобілю, який також фіксувався відеокамерою та під час якого вилучалися ножі.

Аналізуючи ці показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_20 , суд звертає увагу, що вже визнав відповідні докази, у тому числі, протоколи оглядів від 26.08.2023, недопустимими, хоча й з інших підстав.

В протоколі огляду від 26.08.2023 в графі «Протокол прочитаний, записано» вказано, що до проведення обшуку/огляду було проведено обшук невідомими особами, які вилучили штани, футболку, кросівки та телефон.

Відповідні дії слідчого могли бути предметом оскарження на досудовому розслідуванні згідно зі ст.303 КПК.

Однак матеріали кримінального провадження не містять доказів на підтвердження цих обставин, на які посилаються свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_20 .

Що стосується доводів захисника щодо знаряддя вчинення кримінального правопорушення

Захисник посилається на відсутність підтвердження показань потерпілого частині того, що ОСОБА_5 наніс йому удар в область шиї ножем.

Разом з тим, під час досудового розслідування орган досудового розслідування не встановив знаряддя злочину, і, відповідно, не інкримінував ОСОБА_5 вчинення кримінального правопорушення саме ножем.

Встановлені судом обставини щодо особи обвинуваченого

ОСОБА_5 є громадянином України, з вищою освітою, одружений, зареєстрований в АДРЕСА_1 , зареєстрованого, як внутрішньо переміщена особа в АДРЕСА_2 та фактично проживає в м. Харкоів Харківської області , раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, за місцем реєстрації характеризується нейтрально.

За висновком судово-психіатричного експерта № 235 від 23.10.2023, ОСОБА_5 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_5 перебував поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ??? ОСОБА_5 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання

Обставин, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Висновки суду щодо міри покарання

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, відсутність у потерпілого претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого.

Таким чином, суд вважає, що для досягнення цілей покарання, визначених ч. 2 ст. 50 КК України, з метою виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, слід призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні обмеження волі.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 слід зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 26.08.2023 року по 19.09.2024 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня обмеження волі.

Запобіжний захід

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України суд при ухваленні вироку серед іншого приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.08.2023 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді триманні під вартою без визначення розміру застави, строк якого в подальшому продовжувався слідчим суддею та судом.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.09.2024 ОСОБА_5 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Суд вважає можливий до набрання вироком законної сили змінити запобіжний захід, застосований до обвинувачуваного ОСОБА_5 , з цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання з урахуванням покарання, яке суд призначає обвинуваченому, та з метою забезпечення виконання цього судового рішення.

Інші процесуальні рішення

Цивільний позов по даному кримінальному провадження не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна підлягають скасуванню.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В АЛ И В:

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з дня ухвалення вироку суду, тобто з 23 жовтня 2024 року.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 26.08.2023 року по 19.09.2024 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня обмеження волі і вважати призначене покарання відбутим.

Змінити застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

До набрання вироком законної сили покласти на ОСОБА_5 виконання обов`язку, передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися з м. Харкова без дозволу суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Скасувати:

- накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.10.2023 року арешт майна на мобільний телефон марки «Samsung m 13» в чорному силіконовому чохлі із сім-картою НОМЕР_5 , IMEI: НОМЕР_6 , IMEI: НОМЕР_7 , що було вилучено та поміщено до сейф-пакету № 3208972; білий пакет з речами, а саме: футболки; рюкзак чорного кольору в якому знаходилася робоча жилетка помаранчевого кольору з надписом ХМС 39; куртка помаранчевого кольору з надписом У3 , що було вилучено та поміщено до сейф-пакету № 7214779; штани чоловічі темно синього кольору з надписом УЗ; майка чоловіча темно-синього кольору з надписом УЗ; кепка синього кольору з надписом УЗ, що було вилучено та поміщено до сейф-пакету № SUD 9052641; чоловіче взуття у кількості двох штук зеленого кольору ТМ «Camel», що було вилучено та поміщено до сейф-пакету № 1617217; ніж з рукояткою помаранчевого кольору, ніж з рукояткою синього кольору, що були вилучені та поміщені до паперової коробки, опечатано, скріплено підписами всіх учасників слідчої дії; ніж з рукояткою дерев`яною коричневого кольору, що був вилучений та поміщений до картонної коробки, опечатано, скріплено підписами всіх учасників дії;

- накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.10.2023 року арешт майна на ніж з білою рукояткою та ніж з пластмасовою рукояткою в пластмасовому чохлі.

Речові докази:

-рюкзак чорного кольору в якому знаходилася робоча жилетка помаранчевого кольору з надписом ХМС 39, куртка помаранчевого кольору з надписом У3, штани чоловічі темно синього кольору з надписом УЗ, майка чоловіча темно-синього кольору з надписом УЗ, кепка синього кольору з надписом УЗ, взуття у кількості двох штук (пара) зеленого кольору ТМ «Camel», розмір 41, н?іж з рукояткою помаранчевого кольору, ніж з дерев?яною рукояткою коричневого кольору, ніж з рукояткою синього кольору, ніж з білою рукояткою, ніж з пластмасовою рукояткою в пластмасовому чохлі вважати повернутими ОСОБА_5 згідно розписки;

-мобільний телефон «Samsung m 13» в чорному силіконовому чохлі із сім-картою НОМЕР_5 , IMEI: НОМЕР_6 , IMEI: НОМЕР_7 вважати повернутим ОСОБА_5 ;

-консультативний висновок від 26.08.2023, довідку (аналіз трафіка з`єднань ОСОБА_5 ), довідку (аналіз трафіка з`єднань ОСОБА_6 ), карту пам`яті Micro-SD зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1