ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 646/ 7373/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/ 2120/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.ч.1,2 ст.190,ч.1 ст.209 КК України
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 , який взяв захист своїх інтересів на себе, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме - потерпілих по справі, належним чином повідомлених про розгляд справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи без них, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційними скаргами обвинуваченого та прокурорів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.07.2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого, визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.190, ч.1 ст.209 КК України та призначено йому покарання :

-за ч.1 ст.190 КК України, - у виді одного року обмеження волі;

-за ч.2 ст.190 КК України, - у виді двох років позбавлення волі;

-за ч.1 ст.209 КК України, - у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади та займатися діяльністю, пов`язані з господарською та адміністративною діяльністю на строк до одного року, з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.1 ст.70, ст.72 КК України, ОСОБА_7 визначено покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначено остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади та займатися діяльністю, пов`язані з господарською та адміністративною діяльністю на строк до одного року, з конфіскацією майна.

Після набрання вироком суду законної сили, ОСОБА_7 визначено затримати та через Державну установу «Харківський слідчий ізолятор» направити до установи відбування покарання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено відраховувати з моменту фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , обвинувачується у тому, що в невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 04.05.2024, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на території міста Харкова, більш точної адреси під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, переслідуючи мету, направлену на незаконне заволодіння чужим майном у вигляді грошових коштів, шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи їх наслідки, за допомогою інтернет- сайту безкоштовних оголошень «OLX.ua», розмістив завідомо неправдиве оголошення за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з приводу продажу генератора «Vitals» 2.5 кВт, заздалегідь не маючи на меті продажу зазначеного генератора.

Поданим обвинуваченим оголошенням зацікавився потерпілий ОСОБА_10 та зв`язався з ним за допомогою зазначеного в оголошенні мобільного номеру НОМЕР_1 , з приводу продажу вказаного генератора. 04.05.2024, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, однак не пізніше 10:52, потерпілий домовився з обвинуваченим про умови продажу генератора за 8000 гривень, при цьому узгодивши необхідність сплатити 900 гривень у якості передплати за послуги перевезення ТОВ «Нова Пошта». В подальшому, потерпілий. будучи введеним в оману та переконаним, що обвинувачений виконає взяті на себе зобов`язання щодо продажу генератора 04.05.2024 о 10:52 перерахував на банківську картку № НОМЕР_2 , надану обвинуваченим, передоплату у сумі 900 гривень, якими останній заволодів шахрайським шляхом та розпорядився (використав) на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Після отримання грошових коштів обвинувачений свої зобов`язання з приводу продажу генератора не виконав та припинив виходити з потерпілим ОСОБА_10 на зв`язок.

Суд кваліфікував такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.190 КК України, а саме - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Крім того, у цей же час, за аналогічних обставин, поданим обвинуваченим оголошенням зацікавилась потерпіла ОСОБА_11 та зв`язалась з ним за допомогою зазначеного в оголошенні мобільного номеру НОМЕР_1 , з приводу продажу вказаного генератора. 04.05.2024, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, однак не пізніше 11:13 потерпіла домовилась з обвинуваченим про умови продажу генератора за 8000 гривень, при цьому узгодивши необхідність сплатити 1000 гривень у якості передплати за послуги перевезення ТОВ «Нова Пошта». В подальшому, потерпіла, будучи введеною в оману та переконаною, що обвинувачений виконає взяті на себе зобов`язання щодо продажу генератора 04.05.2024 о 11:13 перерахувала на банківську картку № НОМЕР_2 , надану обвинуваченим, передоплату у сумі 1000 гривень, якими останній заволодів шахрайським шляхом та розпорядився (використав) на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Після отримання грошових коштів обвинувачений свої зобов`язання з приводу продажу генератора не виконав та припинив виходити з потерпілою ОСОБА_11 на зв`язок.

Крім того, у цей же час, за аналогічних обставин, поданим обвинуваченим оголошенням зацікавилась потерпіла ОСОБА_12 та зв`язалась з ним за допомогою зазначеного в оголошенні мобільного номеру НОМЕР_1 , з приводу продажу вказаного генератора. 04.05.2024, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, однак не пізніше 11:52 потерпіла домовилась з обвинуваченим про умови продажу генератора за 8000 гривень, при цьому узгодивши необхідність сплатити 800 гривень у якості передплати за послуги перевезення ТОВ «Нова Пошта». В подальшому, потерпіла будучи введеною в оману та переконаною, що обвинувачений виконає взяті на себе зобов`язання щодо продажу генератора 04.05.2024 о 11:52 перерахувала на банківську картку № НОМЕР_2 , надану обвинуваченим, передоплату у сумі 800 гривень, якими останній заволодів шахрайським шляхом та розпорядився (використав) на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Після отримання грошових коштів обвинувачений свої зобов`язання з приводу продажу генератора не виконав та припинив виходити з потерпілою ОСОБА_12 на зв`язок.

Крім того, у цей же час, за аналогічних обставин, поданим обвинуваченим оголошенням зацікавився потерпілий ОСОБА_13 та зв`язався з ним за допомогою зазначеного в оголошенні мобільного номеру НОМЕР_1 , з приводу продажу вказаного генератора. 04.05.2024, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, однак не пізніше 12:18 потерпілий домовився з обвинуваченим про умови продажу генератора за 8000 гривень, при цьому узгодивши необхідність сплатити 1100 гривень у якості передплати за послуги перевезення ТОВ «Нова Пошта». В подальшому, потерпілий будучи введеним в оману та переконаним, що обвинувачений виконає взяті на себе зобов`язання щодо продажу генератора 04.05.2024 о 12:18 перерахував на банківську картку № НОМЕР_2 , надану обвинуваченим, передоплату у сумі 1100 гривень, якими останній заволодів шахрайським шляхом та розпорядився (використав) на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Після отримання грошових коштів обвинувачений свої зобов`язання з приводу продажу генератора не виконав та припинив виходити з потерпілим ОСОБА_13 на зв`язок.

Крім того, за аналогічних обставин, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06.05.2024 року, поданим обвинуваченим оголошенням, зацікавився потерпілий ОСОБА_14 та зв`язався з ним за допомогою зазначеного в оголошенні мобільного номеру НОМЕР_1 , з приводу продажу вказаного генератора. 06.05.2024, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, однак не пізніше 10:23 потерпілий домовився з обвинуваченим про умови продажу генератора за 8000 гривень, при цьому узгодивши необхідність сплатити 900 гривень у якості передплати за послуги перевезення ТОВ «Нова Пошта». В подальшому, потерпілий будучи введеним в оману та переконаним, що обвинувачений виконає взяті на себе зобов`язання щодо продажу генератора 06.05.2024 о 10:23 перерахував на банківську картку № НОМЕР_2 , надану обвинуваченим, передоплату у сумі 900 гривень, якими останній заволодів шахрайським шляхом та розпорядився (використав) на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Після отримання грошових коштів обвинувачений свої зобов`язання з приводу продажу генератора не виконав та припинив виходити з потерпілим ОСОБА_14 на зв`язок.

Крім того, за аналогічних обставин, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06.05.2024 року, поданим обвинуваченим оголошенням, зацікавилась потерпіла ОСОБА_15 та зв`язалась з ним за допомогою зазначеного в оголошенні мобільного номеру НОМЕР_1 , з приводу продажу вказаного генератора. 06.05.2024, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, однак не пізніше 15:36 потерпіла домовилась з обвинуваченим про умови продажу генератора за 8000 гривень, при цьому узгодивши необхідність сплатити 1000 гривень у якості передплати за послуги перевезення ТОВ «Нова Пошта». В подальшому, потерпіла будучи введеною в оману та переконаною, що обвинувачений виконає взяті на себе зобов`язання щодо продажу генератора 06.05.2024 о 15:36 перерахувала на банківську картку № НОМЕР_2 , надану обвинуваченим, передоплату у сумі 1000 гривень, якими останній заволодів шахрайським шляхом та розпорядився (використав) на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Після отримання грошових коштів обвинувачений свої зобов`язання з приводу продажу генератора не виконав та припинив виходити з потерпілою ОСОБА_15 на зв`язок.

Крім того, за аналогічних обставин, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06.05.2024 року, поданим обвинуваченим оголошенням, зацікавився потерпілий ОСОБА_16 та зв`язався з ним за допомогою зазначеного в оголошенні мобільного номеру НОМЕР_1 , з приводу продажу вказаного генератора. 06.05.2024, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, однак не пізніше 15:51 потерпілий домовився з обвинуваченим про умови продажу генератора за 8000 гривень, при цьому узгодивши необхідність сплатити 1000 гривень у якості передплати за послуги перевезення ТОВ «Нова Пошта». В подальшому, потерпілий, будучи введеним в оману та переконаним, що обвинувачений виконає взяті на себе зобов`язання щодо продажу генератора 06.05.2024 о 15:51 перерахував на банківську картку № НОМЕР_2 , надану обвинуваченим, передоплату у сумі 1000 гривень, якими останній заволодів шахрайським шляхом та розпорядився і використав) на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Після отримання грошових коштів обвинувачений свої зобов`язання з приводу продажу генератора не виконав та припинив виходити з потерпілим ОСОБА_16 на зв`язок.

Крім того, за аналогічних обставин, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06.05.2024 року, поданим обвинуваченим оголошенням, зацікавився потерпілий ОСОБА_17 та зв`язався з ним за допомогою зазначеного в оголошенні мобільного номеру НОМЕР_1 , з приводу продажу вказаного генератора. 06.05.2024, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, однак не пізніше 16:32 потерпілий домовився з обвинуваченим про умови продажу генератора за 8000 гривень, при цьому узгодивши необхідність сплатити 1000 гривень у якості передплати за послуги перевезення ТОВ «Нова Пошта». В подальшому, потерпілий, будучи введеним в оману та переконаним, що обвинувачений виконає взяті на себе зобов`язання щодо продажу генератора 06.05.2024 о 16:32 перерахував на банківську картку № НОМЕР_2 , надану обвинуваченим, передоплату у сумі 1000 гривень, якими останній заволодів шахрайським шляхом та розпорядився (використав) на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Після отримання грошових коштів ОСОБА_7 свої зобов`язання з приводу продажу генератора не виконав та припинив виходити з потерпілим ОСОБА_17 на зв`язок.

Крім того, за аналогічних обставин, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 07.05.2024 року, поданим обвинуваченим оголошенням, зацікавився потерпіла ОСОБА_18 та зв`язалася з ним за допомогою зазначеного в оголошенні мобільного номеру НОМЕР_1 , з приводу продажу вказаного генератора. 07.05.2024, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, однак не пізніше 17:52 потерпіла домовилася з обвинуваченим про умови продажу генератора за 8000 гривень, при цьому узгодивши необхідність сплатити 1000 гривень у якості передплати за послуги перевезення ТОВ «Нова Пошта». В подальшому, потерпілий, будучи введеним в оману та переконаним, що обвинувачений виконає взяті на себе зобов`язання щодо продажу генератора 07.05.2024 о 17:52 перерахувала на банківську картку № НОМЕР_2 , надану обвинуваченим, передоплату у сумі 1000 гривень, якими останній заволодів шахрайським шляхом та розпорядився (використав) на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Після отримання грошових коштів обвинувачений свої зобов`язання з приводу продажу генератора не виконав та припинив виходити з потерпілою ОСОБА_18 на зв`язок.

Крім того, за аналогічних обставин, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 08.05.2024 року, поданим обвинуваченим оголошенням, зацікавився потерпілий ОСОБА_19 та зв`язався з ним за допомогою зазначеного в оголошенні мобільного номеру НОМЕР_1 , з приводу продажу вказаного генератора. 08.05.2024, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, однак не пізніше 17:17 потерпілий домовився з обвинуваченим про умови продажу генератора за 8000 гривень, при цьому узгодивши необхідність сплатити 1000 гривень у якості передплати за послуги перевезення ТОВ «Нова Пошта». В подальшому, потерпілий, будучи введеним в оману та переконаним, що обвинувачений виконає взяті на себе зобов`язання щодо продажу генератора 08.05.2024 о 17:17 перерахував на банківську картку № НОМЕР_2 , надану обвинуваченим, передоплату у сумі 1000 гривень, якими останній заволодів шахрайським шляхом та розпорядився (використав) на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Після отримання грошових коштів обвинувачений свої зобов`язання з приводу продажу генератора не виконав та припинив виходити з потерпілим ОСОБА_19 на зв`язок.

Крім того, за аналогічних обставин, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 08.05.2024 року, поданим обвинуваченим оголошенням, зацікавився потерпілий ОСОБА_20 та зв`язався з ним за допомогою зазначеного в оголошенні мобільного номеру НОМЕР_1 , з приводу продажу вказаного генератора. 08.05.2024, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, однак не пізніше 17:42 потерпілий домовився з обвинуваченим про умови продажу генератора за 8000 гривень, при цьому узгодивши необхідність сплатити 950 гривень у якості передплати за послуги перевезення ТОВ «Нова Пошта». В подальшому, потерпілий будучи введеним в оману та переконаним, що обвинувачений виконає взяті на себе зобов`язання щодо продажу генератора 08.05.2024 о 17:42 перерахував на банківську картку № НОМЕР_2 , надану обвинуваченим, передоплату у сумі 950 гривень, якими останній заволодів шахрайським шляхом та розпорядився (використав) на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Після отримання грошових коштів ОСОБА_7 свої зобов`язання з приводу продажу генератора не виконав та припинив виходити з потерпілим ОСОБА_20 на зв`язок.

Крім того, за аналогічних обставин, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 09.05.2024 року, поданим обвинуваченим оголошенням, зацікавилась потерпіла ОСОБА_21 та зв`язалась з ним за допомогою зазначеного в оголошенні мобільного номеру НОМЕР_1 , з приводу продажу вказаного генератора. 09.05.2024, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, однак не пізніше 17:33 потерпіла домовилась з обвинуваченим про умови продажу генератора за 8000 гривень, при цьому узгодивши необхідність сплатити 1000 гривень у якості передплати за послуги перевезення ТОВ «Нова Пошта». В подальшому, потерпіла будучи введеною в оману та переконаною, що обвинувачений виконає взяті на себе зобов`язання щодо продажу генератора 09.05.2024 о 17:33 перерахувала на банківську картку № НОМЕР_2 , надану обвинуваченим, передоплату у сумі 1000 гривень, якими останній заволодів шахрайським шляхом та розпорядився (використав) на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Після отримання грошових коштів обвинувачений свої зобов`язання з приводу продажу генератора не виконав та припинив виходити з потерпілою ОСОБА_21 на зв`язок.

Крім того, за аналогічних обставин, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.05.2024 року, поданим обвинуваченим оголошенням, зацікавився потерпілий ОСОБА_22 та зв`язався з ним за допомогою зазначеного в оголошенні мобільного номеру НОМЕР_1 , з приводу продажу вказаного генератора. 20.05.2024, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, однак не пізніше 13:23 потерпілий домовився з обвинуваченим про умови продажу генератора за 8000 гривень, при цьому узгодивши необхідність сплатити 650 гривень у якості передплати за послуги перевезення ТОВ «Нова Пошта». В подальшому, потерпілий будучи введеним в оману та переконаним, що обвинувачений виконає взяті на себе зобов`язання щодо продажу генератора 20.05.2024 о 13:23 перерахував на банківську картку № НОМЕР_2 , надану обвинуваченим, передоплату у сумі 650 гривень, якими останній заволодів шахрайським шляхом та розпорядився (використав) на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Після отримання грошових коштів обвинувачений свої зобов`язання з приводу продажу генератора не виконав та припинив виходити з потерпілим ОСОБА_22 на зв`язок.

Крім того, за аналогічних обставин, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.05.2024 року, поданим обвинуваченим оголошенням, зацікавився потерпілий ОСОБА_23 та зв`язався з ним за допомогою зазначеного в оголошенні мобільного номеру НОМЕР_1 , з приводу продажу вказаного генератора. 20.05.2024, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, однак не пізніше 19:00 потерпілий домовився з обвинуваченим про умови продажу генератора за 8000 гривень, при цьому узгодивши необхідність сплатити 700 гривень у якості передплати за послуги перевезення ТОВ «Нова Пошта». В подальшому, потерпілий будучи введеним в оману та переконаним, що обвинувачений виконає взяті на себе зобов`язання щодо продажу генератора 20.05.2024 о 19:00 перерахував на банківську картку № НОМЕР_2 , надану обвинуваченим, передоплату у сумі 700 гривень, якими останній заволодів шахрайським шляхом та розпорядився (використав) на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Після отримання грошових коштів обвинувачений свої зобов`язання з приводу продажу генератора не виконав та припинив виходити з потерпілим ОСОБА_23 на зв`язок.

Крім того, 03.05.2024, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, обвинувачений, використовуючи довірливі стосунки, що склались між ним та ОСОБА_24 , користувачем банківської картки AT «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , з метою використання в злочинній діяльності зазначеної банківської картки, попросив останню надати йому доступ до автоматизованої системи банківського обслуговування AT «Ощадбанк» ОСОБА_24 , на що та погодилась, при цьому не знаючи про протиправні наміри обвинуваченого. В подальшому, в період часу з 04.05.2024 по 20.05.2024 обвинувачений переслідуючи мету, направлену на незаконне заволодіння чужим майном у вигляді грошових коштів, шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи їх наслідки, за допомогою інтернет-сайту безкоштовних оголошень «OLX.ua», розмістив завідомо неправдиве оголошення за посиланням«https// ІНФОРМАЦІЯ_2 » з приводу продажу генератора «Vitals» 2.5 кВт, заздалегідь не маючи на меті продажу зазначеного генератора.

При цьому, обвинувачений, з метою введення користувачів в оману, прикріпив в розміщеному оголошенні фотознімки генератора, який йому не належить, та до якого він будь-якого відношення не має, вказав в оголошенні характеристику генератора та номер мобільного телефону НОМЕР_1 для зв`язку з ним.

Після цього в період часу з 04.05.2024 по 20.05.2024, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману обвинувачений заволодів грошовими коштами потерпілих на загальну суму 12900 грн, які були перераховані потерпілими на банківську картку № НОМЕР_2 .

Суд кваліфікував такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України, а саме - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

В подальшому, 23.05.2024 точного часу під час досудового розслідування не встановлено, використовуючи майно - грошові кошти, повністю одержані злочинним шляхом, діючи умисно, усвідомлюючи, той факт що вказані грошові кошти одержані внаслідок вчинення суспільно небезпечних протиправних діянь та з метою приховування джерела походження цих грошових коштів, обвинувачений здійснив правочин у формі купівлі мобільного телефону Redmi Note 9 128 GB imeil: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_25 , який не знав про протиправні наміри обвинуваченого, на території Центрального ринку, магазин № 95, під час якого отримав вищевказаний мобільний телефон у власність та сплатив за нього грошові кошти у сумі 2200 гривень.

Суд кваліфікував такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.209 КК України, а саме - використання майна (грошових коштів), щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, а саме вчинення правочину з використанням вказаних грошових коштів, з метою маскування їх походження, знаючи що зазначені грошові кошти повністю одержані злочинним шляхом.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, обвинувачений, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_26 та заступник керівника обласної прокуратури - ОСОБА_27 , подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить вирок скасувати та визнати його невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.209 КК України та виправдати його, у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного злочину. Звільнити його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, з випробуванням, на певний строк. У разі відмови в застосуванні ст.75 КК України, призначити більш м`яке покарання, застосувавши ст. 69 КК України.

В обґрунтування своїх вимог, обвинувачений посилається на недоведеність стороною обвинувачення наявності складу злочину, передбаченого ч.1 ст.209 КК України в його діях, з огляду на те, що не було доведено факт одержання майна злочинним шляхом, який повинен бути встановлений обвинувальним вироком суду за предикатний злочин. Вважає, що в його діях відсутні докази, що підтверджують наявність прямого умислу на легалізацію майна. Використання коштів для придбання телефону не мало на меті приховати їх походження або надати їм правомірного вигляду, а вирок суду не містить посилання на обвинувальний вирок за предикатний злочин, що, на його думку, робить обвинувачення за ст.209 КК України, необґрунтованим Посилаючись на постанову Пленуму ВСУ від 15.04.2005 №5, вважає, що для притягнення до відповідальності за ст.209 КК України, необхідно довести вчинення предикатного діяння, яке є обов`язковою умовою для кваліфікації діянь, як легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, а в його випадку не було доведено, що майно, яке стало предметом обвинувачення, було здобуте злочинним шляхом, що є необхідною умовою для кваліфікації за ст.209 КК України.

А тому, вважає, що вирок суду в частині визнання його винуватим за ст.209 КК України, є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Крім цього, обвинувачений зазначає, що він визнав свою вину в інкримінованих йому правопорушеннях, з огляду на відсутність у нього захисника, так як йому не було надано можливості скористуватися правовою допомогою та було зазначено стороною обвинувачення про можливе покарання у вигляді обмеження волі, без позбавлення волі. Тому, він максимально довірився слідству. Просить врахувати, що дійсно щиро каявся, що брав кошти у людей, проте, звертає увагу, що кошти були повернуті, а він максимально усвідомив значення протиправних дій. Вважає, що незважаючи на наявність таких пом`якшуючих покарання обставин, як щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також добровільного відшкодування завданого збитку потерпілим, суд призначив покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з конфіскацією майна, що, на його думку, є надмірно суворим покаранням, з урахуванням всіх обставин. Також зазначив, що є громадянином України, уродженцем м. Харкова, має середню освіту, не одружений, військовозобов`язаний, на момент вчинення злочину, не працював, що і спровокувало до протиправних дій, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра, не перебуває. Обтяжуючих покарання обставин, судом встановлено не було, а тому, на його думку, суд мав призначити більш м`яке покарання, що сприяло би його виправленню та реалізації.

Обвинувачений вважає, що судом у вироку не вказано, за якими саме епізодам дії кваліфіковані за ч.1 ст.209 КК України, а стороною обвинувачення в обвинувальному акті не зазначені час, місце, спосіб вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.209 КК України, об`єктивна сторона фінансових операцій з коштами, на думку обвинуваченого, прокурором не розкрита. Він не веде жодної господарської діяльності, не є підприємцем і витрачені кошти на придбання телефону, не є відмиванням коштів.

Тому, він не визнає свою винуватість щодо вчинення легалізації злочинних доходів повністю, оскільки кошти витратив частково на власні потреби, а саме - на телефон, та мав намір придбати генератори, щоб передати потерпілим.

Враховуючи всі обставини справи, щире каяття, активне сприяння розслідуванню, відшкодування збитків, обвинувачений просить суд застосувати до нього ст.75 КК України та звільнити від відбування призначеного покарання, з випробуванням або застосувати вимоги ст.69 КК України та призначити покарання більш м`яке, ніж передбачено законом.

Прокурор ОСОБА_28 , у своїй апеляційній скарзі, просить вирок скасувати , у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 за ч.1 ст.190 КК України - 1 рік обмеження волі, за ч.2 ст.190 КК України - 2 роки позбавлення волі, за ч.1 ст.209 КК України - 4 роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усім форм власності на строк 2 роки, з конфіскацією всього належного йому майна.

Остаточне покарання призначити у відповідності до вимог ч. 1 ст.70 та ст.72 КК України, - у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усім форм власності на строк 2 роки, з конфіскацією всього належного йому майна.

В обґрунтування своїх вимог, прокурор посилається на неврахування судом в повній мірі даних, що характеризують особу обвинуваченого та характеру вчинених ним дій. Просить врахувати, що мотив вчинення кримінальних правопорушень, був виключно корисливим, шляхом обману, обвинувачений заволодів грошовими коштами потерпілих на загальну суму 12 900 грн, а протиправні діях обвинуваченого були припинені лише правоохоронними органами. Вказане, на думку прокурора, свідчить про системний характер дій ОСОБА_7 , а також про те, що протиправні дії є способом отримання коштів незаконним шляхом, який, будучи працездатною особою, офіційно не працевлаштований, а також не пов`язаний з соціальними інститутами, які б могли сприяти його перевихованню, оскільки не одружений. А тому, просить вирок скасувати та задовольнити його вимоги.

Заступник керівника обласної прокуратури ОСОБА_29 у своїй апеляційній скарзі просить вирок скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме - застосуванням зайвої кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України, ст.ст.55, 59 КК України та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Кваліфікувати дії ОСОБА_7 , за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 за ч.1 ст.190 КК України - 2 років обмеження волі, за ч.1 ст.209 КК України - 4 роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усім форм власності на строк 2 роки, з конфіскацією всього належного йому майна.

Остаточне покарання призначити у відповідності до вимог ч. 1 ст.70 та ст.72 КК України, - у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усім форм власності на строк 2 роки, з конфіскацією всього належного йому майна.

В обґрунтування своїх вимог, прокурор посилається на зайву кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України, неправильне застосування вимог ст.ст.55, 59 КК України та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, з огляду на відсутність такої кваліфікуючої ознаки, як повторність, так як з характер вчинених обвинуваченим дій, вбачається єдиний умисел не здійснення шахрайських дій не щодо конкретного потерпілого, а щодо невизначеної кількості потерпілих, які відгукнулися на неправдиве оголошення. Системність та однаковість його дій з продажу неіснуючого але конкретного товару свідчить про те, що він мав намір заволодіти коштами тих громадян, які до нього звернуться і не здійснював пошук конкретного потерпілого для здійснення щодо нього шахрайських дій. Отже, умисел на заволодіння коштами виникав не щоразу, а з самого початку і щодо невизначеної кількості потерпілих, аж поки його протиправні дії не були викриті та припинені.

Як зазначає прокурор, судом фактично встановлено, що всі дії ОСОБА_7 були об`єднані одним умислом із самого початку. Виходячи з наведеного, вчинені ОСОБА_7 тотожні діяння, які мали загальну мету, від самого початку, охоплювались єдиним злочинним наміром на заволодіння невизначеної кількості грошових коштів не визначеної кількості потерпілих та були скоєні у період з 04.05.2024 по 20.05.2024 року, повторності не утворюють, а є одним продовжуваним правопорушенням. Отже, на думку прокурора, правильно встановивши фактичні обставини кримінального провадження, суд надав неправильну кримінально-правову оцінку діям обвинуваченого. Тому, необхідно виключити як зайву, кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст.1890 КК України.

Крім того, як зазначає прокурор, судом не було конкретизовано у вироку, які саме посади не має права обіймати обвинувачений, чим порушені вимоги ст.55 КК України та неправильно застосовані вимоги ч.1 ст.59 КК України, оскільки не вказано яку частину майна обвинуваченого належить конфіскувати.

На переконання прокурора, судом не приділено належної уваги вищезазначеним нормам при призначенні покарання ОСОБА_7 та не в повній мірі враховано дані, що характеризують особу обвинуваченого та характер вчинених ним дій.

Просить врахувати, що мотив вчинення кримінальних правопорушень, був виключно корисливим, шляхом обману, обвинувачений заволодів грошовими коштами потерпілих на загальну суму 12 900 грн, а протиправні діях обвинуваченого були припинені лише правоохоронними органами. Вказане, на думку прокурора, свідчить про системний характер дій ОСОБА_7 , а також про те, що протиправні дії є способом отримання коштів незаконним шляхом та єдиним джерелом доходів обвинуваченого, який, будучи працездатною особою, офіційно не працевлаштований, а також не пов`язаний з соціальними інститутами, які б могли сприяти його перевихованню, оскільки не одружений.

На підставі вищевикладеного, просить вирок скасувати та задовольнити його вимоги.

Позиції учасників апеляційного провадження.

У судовому засіданні прокурор просив задовольнити апеляційні вимоги у повному обсязі та виключити з кваліфікації дій обвинуваченого ч.2 ст.190 КК України та призначити за ч.1 ст.209 КК України 4 роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усім форм власності на строк 2 роки, з конфіскацією всього належного йому майна.

Остаточне покарання призначити обвинуваченому у відповідності до вимог ч. 1 ст.70 та ст.72 КК України, - у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усім форм власності на строк 2 роки, з конфіскацією всього належного йому майна.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційних скарг прокурорів, підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора та обвинуваченого на підтримку своїх апеляційних вимог , перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо відсутності в його діях ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.209 КК України та апеляційних вимог прокурора щодо зайвої кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.190 КК України встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.190 та ч.1 ст.209 КК України, дав належну правову оцінку, правильно кваліфікував дії обвинуваченого та обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.190 КК України та ч1 ст.209 КК України.

При цьому, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо зайвої кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.190 КК України за підстав вчинення обвинуваченим продовжуваного злочину, який складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.190 КК України виражається у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою.З суб`єктивної ж сторони шахрайство характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

Відповідно до п.1 примітки до ст.185 КК України, повторним у статтях 185, 186 та 189-191 КК визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 КК України.

За загальними правилами, передбаченими ч.1 ст.32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Повторність тотожних злочинів - це вчинення двох або більше злочинів одного й того самого виду при єдності об`єкта та об`єктивної сторони та вчиняються у межах однієї й тієї самої форми вини.

Тотожними злочинами є такі злочини, які повністю збігаються за своїми об`єктивними та суб`єктивними ознаками і передбачені однією і тією ж статтею Особливої частини КК.

Отже, у цих випадках у законі йдеться про вчинення повторно (що означає вчинення вдруге, втретє і більше разів) такого ж самого, ідентичного за своєю кваліфікацією злочину. Такий вид повторності називають повторністю тотожних злочинів.

При повторному вчиненні злочинів кожен з них має свою суб`єктивну сторону і самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого злочину. Натомість, продовжуваний злочин схожий на повторність злочинів тому, що складається з кількох тотожних дій, але при продовжуваному злочині особа має єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену мету та єдиний умисел, що об`єднує всі вчинені особою діяння.

В даному випадку, виходячи з суті пред`явленого обвинувачення, визнаного судом доведеним, вбачається, що ОСОБА_7 в період часу з 04.05.2024 по 20.05.2024, шляхом розміщення фото генератора, яке взяв з інтернету, незаконно заволодів грошовими коштами потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 на загальну суму 12900 грн, які були перераховані потерпілими на його банківську картку з метою купівлі зазначеного генератора.

При цьому, вчинені обвинуваченим злочинні дії, були ним вчинені послідовно, перше 04.05.2024 за епізодом відносно потерпілого ОСОБА_10 , та наступні, в період з 04.05.2024 по 20.05.2024 за епізодами відносно інших потерпілих. Спрямованість шахрайських дій обвинуваченого була направлена на власність кожного окремого потерпілого, оскільки він спілкувався з кожним потерпілим окремо, а його дії направлені були на власність кожного з потерпілих, а отже, власність потерпілого була окремим об`єктом посягання обвинуваченого. А тому, його дії мали характер повторності й повинні кваліфікуватися за ч.2 ст.190 КК України за кваліфікуючою ознакою повторності.

Відповідно до роз`яснень в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10, у разі вчинення декількох посягань на власність, перший злочин за відсутності інших кваліфікуючих ознак, належить кваліфікувати за частиною першою відповідної статті, а інші як вчинені повторно - за іншими частинами відповідних статей КК України.

А отже, в даному випадку, судом першої інстанції надана належна правова оцінка та правильно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_7 щодо вчинення ним шахрайських дій відносно потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 саме за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.190 КК України, внаслідок чого, апеляційні вимоги прокурора в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 які стосуються незгоди обвинуваченого з пред`явленим йому звинуваченням за ч.1 ст.209 КК України з підстав заперечення ним винуватості в цій частині, колегія суддів зазначає наступне.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши обсяг доказів, які підлягають дослідженню допитом обвинувачених та наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Як регламентовано частиною 3 статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Відсутність заперечень розуміється як погодження сторін судового розгляду із недоцільністю дослідження доказів у провадженні через те, що ніхто не оспорює ці факти.

Визнання фактичних обставин істинними означає сприйняття їх такими, що відповідають реальній дійсності й достатніми для доведення винуватості обвинуваченого.

Суд зобов`язаний перевірити добровільність та істинність позиції сторін, які виявляються в особистому волевиявленні на основі внутрішнього переконання й відсутності психічного або фізичного впливу на учасників судового процесу, а також роз`яснити наслідки застосування скороченого судового розгляду.

З метою перевірки наявності у суду першої інстанції підстав для проведення судового розгляду в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, апеляційним судом було досліджено журнал судового засідання від 30.07.2024 року (а.с.263-264 том 1), відповідно до якого встановлено, що після оголошення змісту обвинувального акту, встановлення особи обвинуваченого, вислухавши його позицію, відповідно до якої суть пред`явленого йому обвинувачення зрозуміла та вину він визнає та згоден давати пояснення, суд першої інстанції поставив перед учасниками кримінального провадження питання щодо обсягу та порядку дослідження доказів, після чого прокурором було заявлено клопотання про здійснення кримінального провадження у скороченому порядку дослідження доказів.

Обвинувачений не заперечував проти розгляду справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України. Крім того, судом першої інстанції, після встановлення позиції обвинуваченого щодо визнання ним у повному обсязі своєї вини у вчиненому, у доступній, чіткій та конкретизованій формі роз`яснено суть норми, передбаченої ч.3 ст. 349 КПК України, з викладенням її змісту, зокрема, порядку оскарження судового рішення лише в частині призначеного судом покарання та наслідків такого розгляду, переконавшись, що зміст вказаної норми, її суть сприйнята обвинуваченим правильно а позиції учасників є добровільними.

Як вбачається з висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 2 березня 2018 року в справі № 521/11693/16-к, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак, дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені у ст.91 КПК України. Тобто, законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст.349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Незалежно від обсягу доказів, які досліджуватимуться судом, зокрема, внаслідок визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, допит обвинуваченого здійснюється обов`язково.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, допит обвинуваченого ОСОБА_7 судом проводився, під час якого обвинувачений дав пояснення та відповів на питання головуючого та прокурора.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував правильність розуміння обвинуваченим ОСОБА_7 зазначених обставин. Крім того, в цьому ж судовому засіданні суд першої інстанції, встановивши позицію обвинуваченого щодо визнання ним у повному обсязі своєї вини у вчиненому, у доступній, чіткій та конкретизованій формі роз`яснив йому суть норми, передбаченої ч.3 ст. 349 КПК України, виклавши при цьому її зміст та наслідки такого розгляду, переконавшись, що зміст вказаної норми, її суть сприйнята обвинуваченим правильно а позиції учасників є добровільними.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 в частині його тверджень щодо відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.209 КК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх врахування при апеляційному перегляді, враховуючи, що розгляд кримінального провадження було проведено в порядку ч.3 ст.349 КПК України. При цьому слід зауважити, що в судовому засіданні, під час запропонування прокурором скороченого порядку розгляду кримінального провадження, обвинувачений не заперечував щодо такого розгляду. До того ж, судом було роз`яснено обвинуваченому наслідки такого розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України.

Твердження обвинуваченого щодо визнання ним своєї вини з огляду на неможливість скористатися правовою допомогою та юридичної необізнаності, колегія суддів сприймає як спосіб захисту та ухилення від кримінальної відповідальності. Як свідчать матеріали кримінального провадження, під час досудового розслідування та під час підготовчого судового засідання і в судовому засіданні 30.07.2024 року, обвинуваченому було роз`яснено його право на захист та вручено пам`ятку про права та обов`язки обвинуваченого (а.с.33, 171, 180). Проте, даним правом обвинувачений ані під час досудового розслідування, ані під час судового розгляду, ані під час апеляційного розгляду не скористався та взяв захист своїх прав на себе.

При цьому, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 , не погоджуючись з вироком суду, вказує про те, що судом не прийнято до уваги його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування збитків, внаслідок чого, призначено надмірно суворе покарання. В цій частині апеляційний суд приймає до уваги його доводи, як незгоду з вироком, так як обвинувачений вважає його занадто суворим. Тому, колегія суддів переглядає справу саме за доводами обвинуваченого щодо призначення йому надто суворого покарання.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості покарання та апеляційної скарги прокурора, щодо м`якості призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів враховує вимоги статті 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як вбачається із змісту вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував характер та ступінь суспільної небезпеки, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, а також мотивацію вчиненого ним кримінального правопорушення, особистість обвинуваченого, зокрема, те, що він систематично скоював злочини, не робив для себе належних висновків, продовжуючи злочинну діяльність, що на думку суду першої інстанції, свідчить про асоціальний спосіб життя обвинуваченого. Також судом враховано, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України, є раніше не судимою особою, на обліку у лікаря нарколога та психіатра обвинувачений не знаходиться.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку та вважав відсутніми обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого.

Врахувавши вищенаведені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що з метою досягнення виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, необхідним покаранням для обвинуваченого буде покарання, пов`язане з позбавленням волі та застосуванням додаткових покарань, за скоєний ним злочин, передбачений ч.1 ст.209 КК України, з відбуттям його в умовах ізоляції від суспільства.

Разом з тим, застосовуючи відносно обвинуваченого за вчинений ним злочин за ч.1 ст.209 КК України додаткові покарання, передбачені ст.ст.55, 59 КК України, суд першої інстанції допустив неповноту, оскільки не конкретизував, які саме посади не має права обіймати обвинувачений ОСОБА_7 і яка частина майна обвинуваченого підлягає конфіскації.

А тому, колегія суддів вважає, що в цій частині, апеляційні вимоги прокурорів є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Стаття 55 КК України встановлює заборону обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. Тому рішення суду про позбавлення такого права має бути чітко і ясно сформульоване в резолютивній частині вироку для того, щоб не виникло жодних сумнівів при його виконанні.

Згідно з положеннями ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Отже, колегія суддів встановила наявність порушень, передбачених п.3 ч.1 ст.413 КПК України тобто неправильне тлумачення судом закону, яке суперечить його точному змісту, що відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Згідно приписів п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційних вимог прокурорів, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає та вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, та ухвалити новий вирок в цій частині, тобто у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.4 ч.1 ст.409, п.3 ч1 ст.413, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурорів, - задовольнити частково.

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.07.2024 року по справі щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч.ч.1,2 ст.190, ч.1 ст.209 КК України, в частині призначеного покарання за ч.1 ст.209 КК України, - скасувати та постановити новий вирок в цій частині.

Вважати ОСОБА_7 . засудженим за ч.1 ст.190 КК України - до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Вважати ОСОБА_7 . засудженим за ч.2 ст.190 КК України - до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.209 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності на строк 1 (один) рік, з конфіскацією всього належного йому майна.

Відповідно до ч.1 ст.70, ст.72 КК України, призначити ОСОБА_7 покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності на строк 1 (один) рік, з конфіскацією всього належного йому майна.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили негайно.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в частині постановленого вироку, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :

___________ ___________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3