Справа № 441/1062/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/665/24 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою прокурора Городоцького відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_8 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 17 травня 2024 року щодо ОСОБА_6 за ст. 390-1 КК України,-

встановила:

цим вироком визнано винним та засуджено ОСОБА_6 за ст. 390-1 КК України та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік.

У відповідності до ст. 59-1 КК України покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою «Подолання домашнього насильства».

Згідно вироку, ОСОБА_6 , 19.03.2024 приблизно о 21 год. 30 хв., достовірно знаючи про те, що 15.02.2024 Городоцьким районним судом Львівської області стосовно нього видано та ознайомлено під підпис обмежувальний припис строком на шість місяців, із визначенням йому заборони перебувати у місці спільного проживання з постраждалою особою дружиною ОСОБА_9 , що за адресою АДРЕСА_1 , нехтуючи обмежувальним приписом, порушуючи встановлені судом тимчасові обмеження, реалізуючи свій намір, спрямований на умисне невиконання обмежувального припису, прибув до місця проживання своєї дружини ОСОБА_9 , 3а вищеозначеною адресою, розпочав гримати у двері та вікна будинку, а після цього намагався проникнути у будинок, чим порушив вимоги обмежувального припису.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ст. 390-1 КК України.

На вирок суду прокурор Городоцького відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду з покладенням на засудженого відповідних обов`язків.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням вироків Городоцького районного суду за №441/771/24 від 10.04.2024 та №441/596/24 від 16.04.2024 визначити ОСОБА_10 , шляхом повного поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду з покладенням на нього визначених судом обов`язків.

В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги підкреслює, що згідно з правовим висновком, що міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.06.2020 (справа №766/39/17) при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили. Відтак, якщо злочин (злочини) за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів).

Зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_10 покарання, вищезазначених вимог не дотримався, не врахував, що він засуджений вироками Городоцького районного суду від 10.04.2024 та 16.04.2024, якими ОСОБА_11 також засуджено до покарання у виді одного та двох років пробаційного нагляду відповідно та не визначив покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України з врахуванням цього вироку, що вплинуло на правильність визначення покарання.

Вказує, що суд повинен був призначити покарання за ст.390-1 КК України, а тоді, на підставі ч.4 ст.70 КК України, із врахуванням вироків Городоцького районного суду від 10.04.2024 та 16.04.2024, призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Водночас, відповідно до роз`яснення, що містяться у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вирішенні питання про те, який із передбачених ст.70 КК України принципів необхідно застосувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів, слід враховувати, крім даних про особу й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності. Відтак, при визначенні ОСОБА_6 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.4 ст.70 КК України, доцільно застосувати принцип повного поглинання менш суворо покарання більш суворим.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора Городоцького відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_8 , думку обвинуваченого, який щодо задоволення апеляційної скарги поклався на розсуд суду, не заперечив про розгляд справи у відсутності його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора Городоцького відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_8 слід задоволити, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення за ст. 390-1 КК України, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджуються представленими в справі доказами в їх сукупності та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Як встановлено колегією суддів, ОСОБА_6 , 19.03.2024 приблизно о 21 год. 30 хв., достовірно знаючи про те, що 15.02.2024 Городоцьким районним судом Львівської області стосовно нього видано та ознайомлено під підпис обмежувальний припис строком на шість місяців, із визначенням йому заборони перебувати у місці спільного проживання з постраждалою особою дружиною ОСОБА_9 , що за адресою АДРЕСА_1 , нехтуючи обмежувальним приписом, порушуючи встановлені судом тимчасові обмеження, реалізуючи свій намір, спрямований на умисне невиконання обмежувального припису, прибув до місця проживання своєї дружини ОСОБА_9 , за вищеозначеною адресою, розпочав гримати у двері та вікна будинку, а після цього намагався проникнути у будинок, чим порушив вимоги обмежувального припису.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ст. 390-1 КК України.

За змістом статей 408, 420 КПК України погіршення становища обвинуваченого можливе лише при ухваленні судом апеляційної інстанції свого вироку, а при постановленні ухвали не допускається.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Водночас за приписами 1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

З апеляційної скарги прокурора Городоцького відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_8 вбачається, що апелянт, зокрема, не погоджується з рішенням районного суду стосовно неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

З вироку Городоцького районного суду Львівської області від 10.04.2024 вбачається, що ОСОБА_11 визнано винним та засуджено за вчинення іншого кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України до 1 року пробаційного нагляду з покладенням на останнього відповідних обов`язків.

В подальшому, вироком Городоцького районного суду Львівської області від 16.04.2024, ОСОБА_12 був засуджений також за ст.126-1 КК України до 2 років пробаційного нагляду з покладенням на нього визначених судом обов`язків.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вирішенні питання про те, який із передбачених ст.70 КК України принципів необхідно застосувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів, слід враховувати, крім даних про особу й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності. Відтак, при визначенні ОСОБА_6 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.4 ст.70 КК України, слід застосувати принцип повного поглинання менш суворо покарання більш суворим.

Проте, зазначених обставин суд першої інстанції не врахував, внаслідок чого допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню та незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

При призначенні покарання обвинуваченому, колегія суддів, виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст.65 КК України, при цьому враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного проступку, особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відтак, доводи апеляційної скарги прокурора Городоцького відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_8 є обґрунтованими та підлягають задоволення, вирок Городоцького районного суду Львівської області від 17 травня 2024 року в частині призначеного покарання слід скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити в цій частині новий вирок.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420, 615 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу прокурора Городоцького відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_8 задоволити.

Вирок Городоцького районного суду Львівської області від 17 травня 2024року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 за ст. 390-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням вироків Городоцького районного суду за №441/771/24 від 10.04.2024 та №441/596/24 від 16.04.2024 визначити ОСОБА_6 , шляхом повного поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду з покладенням на нього наступних обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою «Подолання домашнього насильства».

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4