Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/3197/24
Провадження № 1-кс/723/6227/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року м. Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілого ОСОБА_12 ,

представників потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сторожинець клопотання прокурора Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого, який обвинувачується в скоєнні злочинів, що передбачені ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Сторожинецьким районний судом здійснюється розгляд кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000139 від 13.03.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.1 ст.262, ч.1 ст.263, ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, ОСОБА_5 за ч.1 ст.262, ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів без визнавчення застави, яке обґрунтував продовженням існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають в тому, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на зазначені обставини.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник не заперечували проти клопотання прокурора.

Потерпілий та представники потерпілих просили задовольнити клопотання прокурора.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.199 КПК України при вирішенні питання продовження строку запобіжного заходу суд має перевірити обставини, які свідчать про не зменшення ризику чи появу нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставини, внаслідок дії яких неможливо завершити судовий розгляд до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17.03.2024 року щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, який в подальшому продовжувався ухвалами слідчого судді та суду останній раз до 29.11.2024 року.

Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, визначені в ст.178 КПК України, суд вважає, що встановлені ризики продовжують існувати і не зменшилися.

Заявлений прокурором ризик переховування обвинуваченого від суду, на думку суду, є актуальним, так як продовжують існувати обставини, що його підтверджують, а саме: втеча обвинуваченого з місця події безпосередньо після вчинення кримінальних правопорушень з метою переховування та встановлення його місцезнаходження в результаті розшукових заходів на значній відстані як від місця скоєння кримінальних правопорушень, так і від місця проживання.

Також суд знаходить обгрунтованим заявлений прокурором ризик щодо можливості незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_7 на свідків, так як працював разом із свідком ОСОБА_15 . Крім цього не відпав ризик можливості впливу ОСОБА_7 на інших обвинувачених в даному кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому суд вважає за потрібне зазначити, що за змістом положень ст.177, 178, 184 КПК України доведеність наявності ризиків полягає в тому, що не вимагається доказів обов`язкового вчинення в майбутньому відповідних дій підозрюваним чи обвинуваченим, а лише має підтверджуватися наявність реальної можливості їх вчинення.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що обвинувачений у разі не продовження строку тримання під вартою матиме реальну можливість вчинення дій, які зазначені вище ризиками за п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

До завершення строку дії попередньої ухвали суду щодо тримання під вартою ОСОБА_7 судовий розгляд кримінального провадження завершити неможливо, так як ще не всі обвинувачені надали суду показання, один із обвинувачених в ході допиту змінив свою позицію щодо повного визнання вини, внаслідок чого може бути необхідність у зміні порядку та обсягу дослідження доказів у справі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що є частиною національного законодавства України згідно Закону Украини "Про виконання рішень і застосування практики Європейского суду з прав людини", тримання під вартою не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи в скоєнні злочину, є умовою sine qua non (обов`язковою, неодмінною умовою) законності продовження терміну ув`язнення під варту і відповідає реальним вимогам громадського інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, має більшу вагу, ніж право на повагу свободи особи (§ § 73, 74 рішення ЄСПЛ від 08.06.2006 року у справі "Корчуганова проти Росії", § § 66, 67 рішень ЄСПЛ від 07.04.2005г. у справі "Рохлина проти Росії", § § 73, 74 рішення ЄСПЛ від 01.06.2008г. у справі "Мамедова проти Росії", § 79 рішень ЄСПЛ від 10.02.2011 року. по справі "Харченка проти України", § § 40-42 рішення ЄСПЛ від 02.03.2006 року у справі "Долгова проти Росії").

Суд вважає, що вимоги громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі, переважають в даному випадку право на повагу до свободи особи.

Таким чином, з врахуванням вимог ст.183 КПК України щодо винятковості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що застосований запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_7 є необхідним і відповідає закону. А тому слід продовжити термін дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд не визначає розмір застави, оскільки питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вирішується у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства. При цьому суд враховує, що потерпілими заявлені цивільні позови про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 184, 196-199, КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 26 січня 2025 року без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали. Суддя ОСОБА_16