ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3167/24 Справа № 183/8013/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000143від 14 травня 2024 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 20.02.2023 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 307 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання з випробування строком на 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2024 року ОСОБА_8 визнано винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, із застосуванням п. б ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року до покарання, призначеного за цим вироком, і визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

Згідно з обставинами, встановленими судом, 13 травня 2024 року приблизно о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її в посаді курсанта навчального взводу 4 навчальної роти 1 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1, 13 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770, перебуваючи в мкр. «Бойня», який розташований поблизу провулку Прогонний в м. Новомосковську Дніпропетровської області, на землі знайшов плівку з фольги, в якій знаходились 2 сліп пакети з порошкоподібною речовиною білого кольору, яку останній визначив для себе як психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін. Після цього у ОСОБА_8 виник умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, 13 травня 2024 року приблизно о 18 годині 01 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи в мкр. «Бойня», який розташований поблизу провулку Прогонного в м. Новомосковську Дніпропетровської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підняв з землі плівку з фольги, в якій знаходилися 2 сліп пакети з психотропною речовиною - метамфетамін, загальною масою 0,3757 г., чим вчинив незаконне придбання психотропних речовин, які ОСОБА_9 помістив в кишеню сумки вдягненої на ньому, з метою подальшого незаконного зберігання без мети збуту.

Цього ж дня, тобто 13 травня 2024 року приблизно о 18 годині 02 хвилини ОСОБА_10 , реалізуючи свій прямий умисел, направлений на незаконне зберігання психотропних речовин без мети збуту, поклав в кишеню сумки вдягненої на ньому плівку з фольги, в якій знаходилися 2 сліп пакети з психотропною речовиною - метамфетамін, загальна маса якого становить 0,3757 г., та прийшов до своєї співмешканки ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим вчинив незаконне зберігання психотропної речовини без мети збуту.

14 травня 2024 року приблизно о 01 годині 16 хвилин до Новомосковського РВП надійшло повідомлення від ОСОБА_11 про те, що до неї додому прийшов співмешканець ОСОБА_8 , який ліг спати, що у нього в кишені сумки знаходяться 2 сліп пакети з психотропною речовиною - метамфетамін.

На місце події направлено СОГ, під час проведення огляду, ОСОБА_11 знаходячись біля воріт свого домоволодіння, добровільно дістала з кишені сумки ОСОБА_8 , 2 сліп пакети з психотропною речовиною - метамфетамін, загальною масою 0,3757 г., яку ОСОБА_9 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити в частині призначення покарання, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги адвокат посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та його особі, внаслідок суворості. Захисник зазначає, що обвинувачений свою вину визнав, щиро розкаявся та пожалкував про скоєне. Окрім цього, ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується позитивно, виховує неповнолітніх дітей, неофіційно працює, перебуває на посаді курсанта навчального батальйону ВЧ НОМЕР_1 та бажає продовжувати службу. На переконання захисника, сукупність наведених обставин свідчить про можливість призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за встановлених судом обставин та кваліфікація його дій захисником з огляду на положення ст.ст. 382, 394 КК України не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого ОСОБА_8 колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Так, призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, а також особу обвинуваченого, який свою вину визнав, на обліку і лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, негативно характеризується за місцем служби.

В якості обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого, а в якості таких, що в силу вимог ст. 67 КК України його обтяжують, - рецидив злочину.

Надавши оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, відповідає вимогам ст. 65 КК України та за своїм видом та розміром є справедливим по відношенню до нього.

Разом із цим, колегія суддів погоджується й з видом та розміром остаточно призначеного ОСОБА_8 покарання на підставі ст.ст. 71, 72 КК України.

Ті обставини, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок, визнав свою вину та щиро розкаявся, підстав для призначення остаточного покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України суду не дають.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений раніше судимий, вчинив новий злочин в період іспитового строку, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення. За цих умов, призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, на переконання колегії суддів, не сприятиме його виправленню та попередженню вчинення ним нових злочинів.

Що стосується доводів захисника про те, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем мешкання та виховує двох неповнолітніх дітей, то вони не заслуговують на увагу, як такі, що не є вирішальними при призначенні покарання.

Разом із цим, колегія суддів вважає необґрунтованими й доводи адвоката про перебування ОСОБА_12 на військовій службі та наміри останнього її продовжувати.

З матеріалів провадження вбачається, що військову службу ОСОБА_8 , який самовільно залишив військову частину, наказом командира ВЧ НОМЕР_2 призупинено.

З огляду на викладені обставини, з висновками суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_8 лише шляхом ізоляції від суспільства протягом визначеного судом строку позбавлення волі, колегія суддів погоджується та не вбачає підстав для призначення менш суворого покарання.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2024 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3