Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/1062/24
В И Р О К

Іменем України

23 вересня 2024 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ( в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду з повною технічною фіксацією обвинувальний акт, який надійшов разом з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000311 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.07.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особа ромської національності, громадянки України, уродженки м. Харків, мешканки АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, на утриманні осіб не маючої, депутатом не являється, участі в АТО та ООС не брала, раніше не судимої, -

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

26.07.2024, близько 16 год. 20 хв., в період дії воєнного стану в Україні, визначеного 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», та який неодноразово продовжувався, останнього разу - Указом Президента України від 23 липня 2024 року № 469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на 90 діб, ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу проникла до приміщення житлового будинку, який розташований на території домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_2 , та діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, виражених у таємному викраденні чужого майна, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді заподіяння майнового збитку потерпілому, і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою особистого збагачення та наживи, шляхом вільного доступу таємно викрала грошові кошти в загальній сумі 4 300 гривень, які знаходились на плиті опалення будинку твердим паливом під газетами, чим причинила потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вище вказану суму, а в подальшому викраденим розпорядилася на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням до приміщення та вчиненому в умовах воєнного стану.

19.09.2024 потерпілий ОСОБА_6 , відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваною ОСОБА_4

19.09.2024 року між прокурором Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 , за участю та згодою захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості у вказаному кримінальному провадженні.

В угоді про визнання винуватості прокурор та підозрювана, в присутності захисника, виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію ч.4 ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюються. Також зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини.

Згідно з угодою ОСОБА_4 зобов`язується в судовому засіданні повністю та беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, в обсязі викладеній в підозрі.

За вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 України сторони визнали необхідним і достатнім призначити ОСОБА_4 (враховуючи обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, з урахуванням особи винної, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, враховуючи думку потерпілого, якому добровільно відшкодована заподіяна шкода, та який претензій до останньої не має), покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років із застосуванням ст. 75 КК України та встановлення іспитового строку термін якого буде визначений судом та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Також в угоді зазначено, що підозрювана розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.ст.473,474 КПК України та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні прокурор Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 просив суд затвердити укладену з підозрюваною ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості та призначити останній узгоджену сторонами міру покарання, оскільки при укладенні даної угоди дотримані вимоги та правила КПК України та КК України. Крім того просив питання речових доказів вирішити в поряду ст. 100 КПК України. Судові витрати стягнути з обвинуваченої на користь Держави. До вступу вироку в законну силу змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні беззастережно визнала свою винуватість в обсязі, зазначеному у обвинувальному акті, тобто в скоєнні кримінального правопорушення, яке їй інкримінуються, і передбачене ч.4 ст.185 КК України, щиро розкаялась. Підтвердила, що вказаний злочин вчинила за умов та обставин викладених в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Угоду про визнання винуватості підтримала та просила її затвердити. Крім того, зазначила, що укладення угоди є цілком добровільним її рішенням, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє свої права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 не заперечував проти укладення угоди та її затвердження судом, оскільки остання відповідає вимогами законодавства, та укладена за його участі в інтересах обвинуваченої, про що зазначив в судовому засіданні. Крім того, просив скасувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надійшла заява, в якій останній просить розгляд даного кримінального провадження проводити без його участі, при призначенні покарання покладається на думку суду, претензій до обвинуваченої не має. Цивільний позов в справі не заявлений. Його неявка не перешкоджає розгляду даної справи.

Суд в даному випадку не перевіряє фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, так як і не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати.

Відповідно до п.5 ч.4 ст. 469 КПК України, перед укладенням угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінального правопорушення, внаслідок якого шкода завдана також правам та інтересам потерпілого, 19.09.2024 року від потерпілого ОСОБА_6 отримано письмову згоду на укладення прокурором угоди про визнання винуватості з підозрюваною ОСОБА_4 та її захисником ОСОБА_5 .

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_7 визнала себе винною, згідно ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів, цивільний позов не заявлений, отже угода відповідає вимогам закону.

При цьому, судом відповідно до вимог ч.4 ст.474 КПК України з`ясовано, що обвинувачена беззастережно визнає вину в обсязі пред`явленого обвинувачення, а також цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачених ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом. Обвинувачена розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди про між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Аналізом сукупності досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження також встановлено, що прокурором при вирішенні питання про укладення цієї угоди про визнання винуватості правильно та у відповідності до вимог КПК України враховано наступні обставини: можливість зменшення навантаження на систему здійснення правосуддя у кримінальному провадженні; процесуальне спрощення розгляду справи, можливість прискорення судового розгляду; економія бюджетних коштів на витрати пов`язані з кримінальним провадженням; наявність суспільного інтересу в забезпечені швидкого досудового розслідування і судового провадження; характер та тяжкість пред`явленого обвинувачення; відшкодування завданих збитків потерпілому.

Крім того, при перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, як з таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до приміщення та вчиненому в умовах воєнного стану, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та потерпілого, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачена спроможна виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, які в цілому вже і виконала на момент розгляду даної угоди, оскільки беззастережно визнала свою вину в судовому засіданні.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 , за участю та згодою захисника ОСОБА_5 .

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Щодо обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність обвинуваченої ОСОБА_4 . З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченої органом досудового розслідування не встановлено та прокурором в судовому засіданні не наведено. Щодо наявності пом`якшуючих її відповідальність обставин, судом, у відповідності до ст. 66 КК України визнано щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Згідно вимог ч.1 ст.19 КК України ОСОБА_4 є осудною, оскільки осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Судом в повному об`ємі вивчена особа обвинуваченої ОСОБА_4 , яка має фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без місця реєстрації.

Згідно довідок КНП ББЛІЛ «Поліклінічне відділення» від 08.08.2024 року ОСОБА_4 за амбулаторною психіатричною та наркологічною допомогою не зверталась.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 , раніше не притягувалась, вчинила вказане кримінальне правопорушення вперше, що підтверджується даним відповідної вимоги.

Також враховано, що обвинувачена не заміжня, не має утриманців. Не працює.

Враховуючи всі обставини кримінального провадження, особу обвинуваченої, суд приходить до висновку, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченої, а тому є обґрунтованим. Також при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості вид та міра покарання, відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначено покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 19 вересня 2024, укладену між прокурором Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 за участю та згодою захисника ОСОБА_5 і призначити обвинуваченій узгоджену сторонами міру покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із застосуванням до неї положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік з визначенням відповідних обов`язків судом.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлений.

Процесуальні витрати у вигляді вартості проведення судово-трасологічної експертизи на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Крім того, ухвалою слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 29.07.2024. відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.09.2024р. включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі звільнення від відбування покарання.

З огляду на це, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили змінити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків визначених п.п. 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 9 ст. 100, п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 368-371,ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374-376, п. 2 ч. 1 ст. 468, ст.ст. 469, 472, 474, 475 КПК України, ст.75,76 ст. ч.4 ст. 185 КК України, суд,

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості від 19 вересня 2024 року, укладену між прокурором Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 за участю та згодою захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000311 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.07.2024 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном у 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку, а саме 23.09.2024 року.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання, поклавши на неї обов`язки, визначені п.п. 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України:

- не відлучатись з населеного пункту за місцем проживання без дозволу суду та прокурора;

- повідомляти суд та прокурора про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відповідно до ч. 3 ст. 179 КПК України покласти на прокурора.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання її під вартою з 26.07.2024 року по 23.09.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт гр.України id-картка № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судові витрати на проведення судово-трасологічної експертизи в сумі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) грн. 84 коп.

Речові докази:

Грошові кошти в сумі 4 300 гривень, які згідно з ухвалою слідчої судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 06.09.2024 року та розписки про отримання було повернуто потерпілому ОСОБА_6 - залишити в останнього за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, її захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_8