У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/9816/24

№ 1-кс/183/1964/24

24 вересня 2024 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000951 від 01 серпня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Конотоп Сумської області, громадянину України, з середньою освітою, не працюючому, неодруженому, маючому на утриманні неповнолітнього сина, зареєстрованому АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому:

- 29 серпня 2002 року Апеляційним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 30 липня 2003 року Конотопським міським судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 69, 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком Апеляційного суду Сумської області від 29 серпня 2002 року до відбуття 2 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 15 жовтня 2004 року. Не відбутий строк покарання 10 місяців 23 дня;

- 14 вересня 2005 року Конотопським міським судом Сумської області за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Конотопського міського суду Сумської області від 30 липня 2003 року 1 місяць позбавлення волі. Вирок 06 березня 2007 року Верховним судом України скасований та відправлений на новий судовий розгляд;

- 12 грудня 2007 року Конотопським міським судом Сумської області за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано 1 місяць за вироком Конотопського міського суду Сумської області від 30 липня 2003 року, до відбуття 5 років 1 місяць позбавлення волі, звільнений 23 липня 2010 року з Божковської ВК Полтавської області (№ 16) по відбуттю строку покарання;

- 21 жовтня 2010 року Конотопським міським судом Сумської області за ст. 395 КК України на 4 місяці арешту, звільнений 21 лютого 2011 року;

- 16 січня 2012 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 24 липня 2013 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 6 місяців за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 січня 2012 року, до відбуття покарання 5 років позбавлення волі. Звільнений 13 вересня 2016 року з Солонянської ВК Дніпропетровської області (№ 21) по відбуттю строку покарання;

- 15 вересня 2020 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складення покарань до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2018 року, до відбуття покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 11 жовтня 2023 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання призначеного покарання покаранням за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2022 року та остаточно призначити покарання 4 роки 7 місяців позбавлення волі. Звільнений 24 листопада 2023 року з Солонянської ВК Дніпропетровської області (№ 21) по відбуттю строку покарання;

- 26 липня 2018 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. Відомості про звільнення відсутні;

- 15 вересня 2021 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого більш суворим за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2020 року, до відбуття покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 19 січня 2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано 1 рік 4 місяці за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року, до відбуття покарання 4 роки 7 місяців позбавлення волі. 24 серпня 2023 року звільнений з Солонянської ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;

- 28 травня 2024 року направлено обвинувальний акт до Новомосковського суду Дніпропетровської області по кримінальному провадженню №0000266 від 22.02.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України (рішення не прийнято).

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в :

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області слідчим Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 подане клопотання, погоджене прокурором Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000951 від 01 серпня 2024 року про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб.

В обґрунтування клопотання зазначено, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Так, 12 липня 2024 року, приблизно 07 годині 00 хвилини, ОСОБА_6 проїжджав на своєму велосипеді поряд з домоволодінням АДРЕСА_3 та в цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що знаходиться у середині вказаного будинку, що належить ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 12 липня 2024 року, приблизно о 07 годині 43 хвилини, ОСОБА_6 , діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що вчиняє злочин в умовах воєнного стану, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, через металеву огорожу, незаконно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 . Далі, ОСОБА_6 підійшов до вхідної двері домоволодіння та за допомогою фізичної сили, шляхом ривку, відчинив вхідні двері до вказаного будинку та незаконно проник до середини, який розташований за вказаною адресою.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні вказаного будинку побачив у зальній кімнаті мобільний телефон марки «Redmi 9C» NFC Sunrise Orange 2Gb Ram 32 Gb Rom IMEI НОМЕР_1 помаранчевого кольору, вартістю 1 892,67 грн. та фен марки «Maxi» HD-8600 чорного кольору з помаранчевою кнопкою вартістю 223,33 грн., який визначив для себе, як об`єкт злочинного посягання. Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з метою викрадення вказаного мобільного телефону та фену, виніс їх за межі вказаного домоволодіння у напрямку вулиці, тобто здійснив крадіжку вказаного мобільного телефону та фену, що належить потерпілій ОСОБА_8 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , цього ж дня приблизно о 08 годині 04 хвилини повернувся на своєму велосипеді до вказаного домоволодіння, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, через відчинену металеву хвіртку, незаконно проник на територію вказаного домоволодіння та через відчиненні вхідні двері до будинку, незаконно проник до середини, звідки зі спальної кімнати таємно викрав телевізор марки «Kivi» модель «32FK30G» білого кольору вартістю 4 966, 67 грн., що належить потерпілій ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_6 з викраденим майном, покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 7082, 67 грн.

Умисні дії ОСОБА_6 , кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, поєднана з проникненням у житло.

01 серпня 2024 року вказаний факт, внесено до ЄРДР за №0000951 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

24 вересня 2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні №0000951.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_6 усвідомлює, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за який, передбачено у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, та маючи можливість вільного пересування, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що перешкоджатиме досудовому розслідуванню та судовому розгляду.

Обґрунтовуючи ризик, визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначає, що ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні таємного викрадання чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, в умовах воєнного стану, з проникнення у житло, перебуваючи на волі, може продовжити вказану злочинну діяльність, тобто вчиняти інші кримінальні правопорушення, у тому числі й продовжити скоювати корисливі злочини. ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, останній раз 19 січня 2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано 1 рік 4 місяці за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року, до відбуття покарання 4 роки 7 місяців позбавлення волі та 28 травня 2024 року направлено обвинувальний акт до Новомосковського суду Дніпропетровської області по кримінальному провадженню №0000266 від 22.02.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України (рішення не прийнято). Незважаючи на це ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до восьми років.

Стійка кримінальна направленість поведінки підозрюваного ОСОБА_6 свідчить про те, що він матиме реальну можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується тим, що останній займається злочинною діяльністю на території м. Новомосковська, Дніпропетровської області, це свідчить про небажання ОСОБА_6 ставати на шлях виправлення і про можливість подальшого вчинення останнім інших злочинів. Підозрюваний ОСОБА_6 офіційно не працює, не одружений, законних джерел доходів не має, зареєстрований по АДРЕСА_1 , внаслідок чого стійки соціальні зв`язки в нього відсутні.

Слідча вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки їх уникнення за наведених обставин можливо лише через обмеження свободи пересування підозрюваного шляхом тримання під вартою.

Під час судового розгляду слідча заявлене клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, просив його задовольнити.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання та просив відмовити у його задоволенні, зазначивши, що ризики не доведенні, його підзахисний не переховується. Просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, однак просив обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, підтримав свого захисника.

Вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя проходить до таких висновків.

01 серпня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000951 внесено відомості за фактом крадіжки, вчиненої в період воєнного стану, що за своїми ознаками підпадають під правову кваліфікацію злочину, визначеною ч. 4 ст. 185 КК України.

24 вересня 2024 року ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000951 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Повідомлення про підозру від 24 вересня 2024 року вручено ОСОБА_6

ОСОБА_6 підозрюється у тому, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Так, 12 липня 2024 року, приблизно 07 годині 00 хвилини, ОСОБА_6 проїжджав на своєму велосипеді поряд з домоволодінням АДРЕСА_3 та в цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що знаходиться у середині вказаного будинку, що належить ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 12 липня 2024 року, приблизно о 07 годині 43 хвилини, ОСОБА_6 , діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що вчиняє злочин в умовах воєнного стану, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, через металеву огорожу, незаконно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 . Далі, ОСОБА_6 підійшов до вхідної двері домоволодіння та за допомогою фізичної сили, шляхом ривку, відчинив вхідні двері до вказаного будинку та незаконно проник до середини, який розташований за вказаною адресою.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні вказаного будинку побачив у зальній кімнаті мобільний телефон марки «Redmi 9C» NFC Sunrise Orange 2Gb Ram 32 Gb Rom IMEI НОМЕР_1 помаранчевого кольору, вартістю 1 892,67 грн. та фен марки «Maxi» HD-8600 чорного кольору з помаранчевою кнопкою вартістю 223,33 грн., який визначив для себе, як об`єкт злочинного посягання. Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з метою викрадення вказаного мобільного телефону та фену, виніс їх за межі вказаного домоволодіння у напрямку вулиці, тобто здійснив крадіжку вказаного мобільного телефону та фену, що належить потерпілій ОСОБА_8 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , цього ж дня приблизно о 08 годині 04 хвилини повернувся на своєму велосипеді до вказаного домоволодіння, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, через відчинену металеву хвіртку, незаконно проник на територію вказаного домоволодіння та через відчиненні вхідні двері до будинку, незаконно проник до середини, звідки зі спальної кімнати таємно викрав телевізор марки «Kivi» модель «32FK30G» білого кольору вартістю 4 966, 67 грн., що належить потерпілій ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_6 з викраденим майном, покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 7082, 67 грн.

Таким чином, діїОСОБА_6 , кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, поєднана з проникненням у житло.

Вирішуючи клопотання по суті виходжу з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Ураховуючи зібрані органом досудового слідства докази та встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає обґрунтованою повідомлену громадянинуОСОБА_6 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що попередньо кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 слідчий суддя ураховує, що вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеним.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжкого злочину та за який передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був установлений.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів. Останній раз 19 січня 2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано 1 рік 4 місяці за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року, до відбуття покарання 4 роки 7 місяців позбавлення волі, однак,ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого злочину.

Вищевикладене свідчить про те, щоОСОБА_6 ,. перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість вчинити інше кримінальне правопорушення,а тому вказана обставина свідчить про можливість продовження ним злочинної діяльності.

Слідчий суддя враховує наявність у ОСОБА_6 місця проживання, однак, дані обставини з урахуванням вищевикладеного не можуть слугувати достатньою підставою для застосування підозрюваномуОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну зі спроб, що передбачена пунктами 1-3 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Усе вищенаведене є беззаперечною підставою для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.При, цьому, слідчий суддя ураховує строки досудового розслідування,а відтак, оскільки слідчий суддя дійшов про обґрунтованість клопотання слідчого щодо необхідності застосування запобіжного заходу, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути 60 днів, однак не перевищувати строки досудового розслідування.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним застосувати підозрюваному найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених раніше ризиків.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюєтьсяОСОБА_6 : майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який було проаналізовано вище, слідчий суддя вважає, що розмір застави у вигляді 50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб повинний достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У разі внесення підозрюваним застави, слідчий суддя вважає, що на підозрюваногоОСОБА_6 повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 182, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000951 від 01 серпня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 листопада 2024 року включно.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає направленню до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Визначити заставу у вигляді 50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста гривень) 00 копійок, які можуть бути внесені підозрюваним або заставодавцем на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному слідчим суддею розмірі протягом дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При внесенні суми застави у визначеному слідчим суддею розмірі, підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покласти наступні обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місяця роботи;

3) прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює кримінальне провадження, прокурора та суду;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади, документи що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де перебуватиме підозрюваний.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа установи, де перебуватиме підозрюваний, негайно має здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , прокурорів Новомосковської окружної прокуратури, якими здійснюється процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі якщо він будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього цією ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено, підписано та оголошено о 08 год. 55 хв. 27 вересня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1