Справа № 639/3473/18
Провадження №1-КП/639/22/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судових засідань: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

захисників, адвокатів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР 09.05.2018 року за №0000473 відносно:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перевальськ Луганської області, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого на посаді диспетчера у ТОВ «ПРАЙМ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Пісочин Харківського району Харківської області, громадянина України, одруженого, працюючого на посаді оператора кручення та витяжки у ТОВ «СІНАТІ», раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ;

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2018 р., о 18.30 год. ОСОБА_11 керував технічно справним автомобілем «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_13 , виїжджав з під`їзної дороги будинку №-Б на вул. Кітаєнко в м. Харкові. Під час руху по вказаній дорозі, ОСОБА_11 грубо порушив вимоги п.п. 10.1 та 10.2 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: -п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; - п. 10.2 «Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає», та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ -21093» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 , який в цей час рухався по вул.. Кітаєнко в м. Харкові зі сторони під`їзної дороги в напрямку вул. Грушевського. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-14/427-А/18 від 12.06.2018 р. пасажиру автомобіля «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 , спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді травми правої нижньої кінцівки у вигляді заритого підвертельного перелому правої стегнової кістки. Порушення п.п. 10.1, 10.2 Правил безпеки дорожнього руху України, які знаходяться у причинному зв`язку з подією та її наслідками, виразилися в тому, що ОСОБА_11 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2101», виїжджаючи на вул. Кітаєнко з під`їзної дороги б. №-Б не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, рухався через перехрестя, не надав дорогу автомобілю «ВАЗ -21093», який в цей час рухався по ній, та скоїв з ним зіткнення, що спричинило вищевказані наслідки. Порушення правил п.п. 10.1 та 10.2 ПДД України водієм ОСОБА_11 , згідно висновку судової авто технічної експертизи №668/18 від 22.06.2018 р. перебувають у прямому причинному зв`язку з подією та її наслідками.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_12 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження. 08 травня 2018 р. о 18.30 год. ОСОБА_12 керував технічно справним автомобілем «ВАЗ-21093» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_14 та рухався по вул. Кітаєнко в м. Харкові зі сторони пр.. Дзюби в напрямку вул.. Грушевського. Під час руху по вказаній вулиці біля б. 3-Б, ОСОБА_12 грубо порушив вимоги п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: - п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 , який в цей час виїжджав з житлової зони на вул.. Кітаєнко зліва на право по ходу його руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-14/427-А/18 від 12.06.2018 р. пасажиру автомобіля «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді травми правої нижньої кінцівки у вигляді закритого підвертельного перелому правої стегнової кістки. Порушення п. 12.3 ПДД України, які знаходяться у причинному зв`язку з подією та її наслідками, виразилися в тму, що ОСОБА_12 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21093» реєстраційний номер НОМЕР_2 , при вимкненні небезпеки для його руху та перешкоди, яку він об`єктивно міг виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ -2101», що спричинило вищевказані наслідки. Порушення п. 12.3 ПДД України водієм ОСОБА_12 , згідно висновку судової авто технічної експертизи №668/18 від 22.06.2018 р. перебувають у прямому причинному зв`язку з подією та її наслідками.

Таке обвинувачення підтримане прокурором в ході судового розгляду та останній вважав його обґрунтованим і доведеним.

Частинами 1, 2 ст. 2 КК України передбачено, що підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вини не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

За ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватості особи поза розумним сумнівом. Згідно з положеннями ст.. 4 вказаної статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

При цьому, як передбачає ч. 6 ст. 22 цього Кодексу, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У Рішенні від 06 грудня 1998 р. «Барбера, Мессегує і Джабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться до вини; обов`язок доказування покладено на сторону обвинувачення. Отже, суд може постановити обвинувальний вирок лише в тому випадку, коли винуватість обвинуваченої особи доведено поза розумним сумнівом.

Дотримуючись принципу безпосередності, судом допитані всі учасники кримінального провадження та в повному обсязі дослідженні докази в судовому засіданні по даному кримінальному провадженні.

Показання обвинуваченого є не лише джерелом доказів, а й засобом захисту ним своїх інтересів, вони мають бути ретельно перевірені й оцінені судом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили для суду (ч. 2 ст. 94 КПК України).

Дотримуючись засад кримінального судочинства, а саме доступу до правосуддя і змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів, відповідно до вимог ст. 351 КПК України, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину визнав повністю, допитаний в судовому засіданні ОСОБА_12 свою вину заперечував.

З показів обвинуваченого ОСОБА_11 - 08.05.2018 він керував автомобілем «ВАЗ-2101» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в м. Харкові з в`їзду від домової території по АДРЕСА_4 , тобто з другорядної дороги, де з права від нього, був розташований майданчик до кафе, огороджений парканом. Автомобіль під його керуванням рухався зі швидкістю приблизно 5 км/год. В автомобілі разом з ОСОБА_11 перебували ОСОБА_7 та ОСОБА_15 Дільниця виїзду перед вул. Кітаєнко, на якому стояв автомобіль ОСОБА_11 буда трохи заввище проїжджої полоси, тому огляд проїжджої частини для останнього був нормальний. ОСОБА_11 подивився направо та наліво, побачив, що справа рухались два автомобілі, які він пропустив, зліва був поток автомобілей, які рухались в одній полосі, у полосі той, що ближче до середини дороги, та зупинились, щоб пропустити автомобіль під керуванням ОСОБА_11 , після чого він почав рух та коли його автомобіль виїхав на середину перехрестя, то останній побачив, що з права на швидкості десь приблизно 50 км/ч рухається автомобіль «ВАЗ-21093», який до цього ОСОБА_11 не бачив, та який не встиг загальмувати і своєю передньою частиною здійснив зіткнення з правою бічною частиною його автомобіля, від удару транспортні засоби розвернуло на деяку відстань.

На уточнюючи питання учасників процесу, обвинувачений ОСОБА_11 , пояснив, що ширина проїжджої частини 14 метрів, вона розподілена суцільною полосою руху, на дві частини, інші дві частини розподілені пунктиром, ще на дві полоси; на момент зіткнення ОСОБА_11 проїхав біля 7 метрів (ширини дороги), тобто знаходився на середині перехрестя; до наступного перехрестя від його автомобіля було приблизно 150 м., дане перехрестя регулюється світлофором, де на момент початку ОСОБА_11 руху, горів червоний сигнал; - ОСОБА_12 , який керував автомобілем ВАЗ « НОМЕР_3 », та якого останній не бачив, проїхав десь через 3 секунди, після двох автомобілей, які ОСОБА_11 пропустив, рухався він по крайній лівій полосі, будь-яких транспортних засобів за ним не рухалося; - ОСОБА_11 визнає свою вину, оскільки не виконав вимоги ПДР України, а саме: не пропустив перешкоду з права та виїхав на перехрестя; також останній зазначив, що автомобілі, які рухались по проїжджій частині, були розташовані так: зліва від нього, проміжок, та з права від нього, і аж до світлофора, розрив між ними складав, десь приблизно 4-5 метрів, а полосу по якій рухався ОСОБА_12 , повністю ОСОБА_11 побачив, тільки коли виїхав на середину перехрестя; потерпілому ОСОБА_11 відшкодував шкоду частково, у розмірі 23000 грн.

З показів обвинуваченого ОСОБА_12 вбачається, що своєї вини останній не визнає повністю , порушення ним правил дорожнього руху заперечує, при цьому останній зазначив, що 18.05.2018 він керував автомобілем «ВАЗ-21093» д.н.з. НОМЕР_4 та рухався по вул. Кітаєнко по головній дорозі по її центру, оскільки на узбіччі були припарковані ТЗ, зі сторони п. Пісочин Харківської області, зі швидкістю 50 км/год. Попереду нього, на відстані 20 м, рухався автомобіль «Газель», позаду транспортних засобів не було. Несподівано для ОСОБА_12 виїжджаючи з домової території зліва на право по ходу руху транспорного засоба ОСОБА_12 різко, із-за автомобіля типу «Мінівен», зі швидкістю 30 км/ч, виїхав автомобіль «ВАЗ-2101», оскільки ОСОБА_12 зрозумів, що зіткнення не минуще, то одразу виконав екстрене гальмування, але уникнути ДТП вже було неможливо.

На уточнюючи питання учасників процеус обвинувачений ОСОБА_12 пояснив, що автомобіль ВАЗ «2101» рухався прямо, по дорозі з при домової території; - під час руху, ОСОБА_12 автомобіля ВАЗ «2101» не бачив; - ОСОБА_12 побачив, що на зустрічній смузі зупинились транспортні засоби, щоб пропустити автомобіль ВАЗ «2101», вже після зіткнення, і тільки тому, що вони залишились стояти на місці; - під час руху ОСОБА_12 також не бачив, що автомобіль під керуванням ОСОБА_11 пропускають інші автомобілі, відповідно ОСОБА_12 не бачив ніякого розриву між зустрічними транспортними засобами; - ОСОБА_12 вважає, що не повинен був знижати швидкість, оскільки рухався по своїй полосі, з допустимою швидкістю, та у полі свого зору не бачив будь-яких перешкод; - гальмовий шлях його автомобіля складав 9 метрів; - у зустрічному напрямку був потік автомобілей, які рухались в два ряди правої полоси руху; - одразу після ДТП ОСОБА_11 повідомляв, що під час виконання маневру, не дивився по сторонам, а орієнтувався він по сигналу світлофора; - з висновками експертизи, яка проведена на досудовому слідстві не згоден, оскільки слідчий не з*ясував усі необхідні данні для її проведення, пояснивши, що справу потрібно скоріше направити до суду, та призначати іншу експертизу немає часу; - крім того, у своєму висновку, експерт зазначив, що під час руху ОСОБА_12 бачив автомобіль ОСОБА_11 , але це не відповідає дійсності.

Крім повного визнання своєї вини, винуватість ОСОБА_11 підтверджується допитаними в судовому засіданні показами потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_15 .

З допиту потерпілого ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_3 він знаходився в автомобілі «ВАЗ-2101», яким керував водій ОСОБА_11 . ОСОБА_7 перебував на передньому пасажирському місці, позаду нього знаходилась ОСОБА_15 Виїжджали з двору будинка, тобто з під`їзної дороги б. АДРЕСА_5 . Під`їхали до головної дороги, та по вул. Кітаєнко був автомобільний затор, що перешкоджало видимості з обох боків проїзної частини вулиці, у той час доби о 18.30 год. на цій ділянці дороги завжди затори. Ліворуч було два авто, легковий автомобіль і великий білий автомобіль, видимість була обмежена. Автомобіль білого кольору, який знаходився з права надав сигнал дальнім світлом, як сигнал того, що можна виїжджати на вулицю і автомобіль під керуванням ОСОБА_11 почав рух. Перед їх автомобілем («ВАЗ-2101»), ще до того як розпочали свій рух та знаходились на узбіччі і їх пропустили, проїхав інший автомобіль на великій швидкості. ОСОБА_7 звернув увагу ОСОБА_11 , що виїжджати на дорогу небезпечно ( Женя, куди ти їдеш), але останній на це не звернув увагу та продовжив рух, після чого відбувся удар з правої сторони. Від зіткнення автомобіля під керуванням ОСОБА_11 та автомобіля під керуванням ОСОБА_12 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження. Після аварії, на місце були викликані співробітники поліції та бригада швидкої медичної допомоги. К місцю події підійшла знайома ОСОБА_7 , яка почала його витирати від крові. ОСОБА_7 перебував у шоковому стані, думав, що все гаразд, але самостійно рухатись не міг, його дістали з автомобіля і доставили у лікарню, там він знаходився до операції 10 днів і після ще два тижні. Діагноз закритий перелом правої ноги зі зміщенням.

На уточнюючі питання потерпілий ОСОБА_7 - він знаходився в автомобілі з правої сторони від ОСОБА_11 , на пасажирському сидінні, жінка ОСОБА_15 сиділа позаду. Перед тим як виїжджали, перед ними проїхав автомобіль, світлофор ОСОБА_7 побачив вже коли виїхали на вул. Кітаєнко, зустрічному потоку вже горів зелений сигнал світлофора, побачив це за пізно, бо видимість була обмежена автомобілями, які рухались по двом смугам. З моменту початку руху до моменту зіткнення автомобіль під керуванням ОСОБА_11 проїхав біля 3-4 х метрів. На тій ділянці було 4 полоси руху в одному напрямку, але тоді йшли ремонтні роботи і кількість полос була обмежена, були встановлені знаки з обмеженням швидкості. Удар був в правий бік спереду, швидкість автомобіля ОСОБА_11 була невеликою, кілометрів 5-7 на годину.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що 08 травня 2018 р. о 18.30 год. вона перебувала в автомобілі ВАЗ 2101 під керуванням ОСОБА_11 . В автомобілі також знаходився ОСОБА_7 , який сидів на передньому пасажирському місці. Автомобіль під керуванням ОСОБА_11 виїжджав з двору на АДРЕСА_5 . ОСОБА_15 знаходилась позаду, спереду сидів за кермом ОСОБА_11 , а поруч з ним сидів ОСОБА_7 . Виїхавши безпосередньо на вул. Кітаєнко їх пропускали автомобілі, надаючи можливість подальшого проїзду. ОСОБА_15 бачила на проїжджої частині вул. Кітаєнко з обох боків стояли транспортні засоби в два ряди, серед них зліва був високий автомобіль, він обмежував видимість, а тому з протилежній сторони автомобілів видно не було. Почали рух і одразу відбувся удар. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження.

Допитаний експерта ОСОБА_16 повідомив, що підтримує свої висновки, наголосив що експертне дослідження проводилось на підставі тих даних, які були надані. На уточнюючі питання учасників зазначив, що при проведенні експертизи враховуються всі показання, в тому числі неспроможні. Про це вказується у висновку. В даному випадку встановлені обставини відповідають поясненням водіїв. Було заявлено клопотання про уточнення вихідних даних, проведено повторний слідчий експеримент, де було встановлено швидкість, видимість, перешкоди. Такі дані були встановлені лише на показаннях ОСОБА_12 . При проведенні попередньої експертизи не було враховано, що у автомобіля ВАЗ 2101 була обмежена видимість іншим автомобілем. Різниця в відстані від узбіччя в 25 сантиметрів - не велика відстань, на думку така відстань суттєво не впливає на момент виникнення небезпеки. По показанням ОСОБА_12 та згідно схеми, можна вказати що водій застосував гальмування, чи змінював полосу руху, напрямок руху вказати неможливо. Навіть якщо додати ці 25-30 сантиметрів, зупинковий шлях не зміниться, момент об`єктивної видимості для водія не зміниться. Різниця в 25-30 сантиметрів особливо не вплине на обставини пригоди. Для проведення експертизи та надання повного висновку необхідний весь комплекс вихідних даних. З висновку вбачається невідповідність дій водія ВАЗ НОМЕР_5 ОСОБА_11 ПДР України.

Свідок ОСОБА_17 зазначив, що проводив розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 Виїжджав на місце пригоди, фіксував обставини пригоди. Проводили слідчий експеримент за участю на той час свідка ОСОБА_12 .. ОСОБА_12 добровільно показав і розказав те, що йому було відомо, провели заміри на місці пригоди. Коли закінчували досудове розслідування, ОСОБА_17 пам`ятаю, що в показах ОСОБА_12 щось змінилось, але що конкретно зараз вказати не може. Повторний слідчий експеримент проводили за ухвалою суду, раніше вказані дані ОСОБА_12 змінив під час другого слідчого експерименту. Перший раз він вказав як, з якого боку, з якою швидкістю рухався автомобіль, місце і момент зіткнення. Під час другого експерименту він вказав, що були й інші автомобілі які заважали йому побачити рух автомобіля з яким відбулось зіткнення. Під час виїзду на місце ДТП заміри здійснювались без врахування «карману» де могли стояти автомобілі, а вдруге проводились заміри включаючи «карман». Під час проведення слідчого експерименту для визначення швидкості з якою рухались автомобілі перед зіткненням запускали автомобіль і з експертом визначали швидкість. Різниця у відстанях вказаних в протоколі проведення слідчого експерименту (другого) та протоколі огляду місця події в 30 см полягає в тому, що вказував водій під час проведення слідчих експериментів. Схему зафіксовану на місці події враховували, але фіксували саме ті дані, що вказав водій. Дані, зафіксовані під час досудового розслідування та дані з другого слідчого експерименту є різними, водій перший раз не вказав про колону, що звужувала видимість. Вказані дані були перевірені, дійсно відстань гальмівного шляху змінилась, це було зафіксовано. Спочатку ОСОБА_12 вказував, що бачив, як автомобіль виїжджав з двору, потім змінив покази і вказав, що бачив , як автомобіль доїжджав до перехрестя. Якщо дивитись зі сторони дороги, то була можливість побачити інший автомобіль. Але встановити точно не змогли. Під час проведення слідчого експерименту свідок не пам`ятає з якою інтенсивністю їздили автомобілі на вул. Кітаєнко. Як саме фіксували швидкість відображалось в протоколі. Також намагались встановити наявність відеокамер на ділянці де сталась ДТП. На місці знаходились обвинувачені, потерпілий, захисники, експерт, виставляли авто згідно пояснень учасників. Усі данні перевірялись, фіксувались і вимірювались разом з експертом.

Спеціаліст ОСОБА_18 повідомив, що він приймав участь у якості спеціаліста-фахівця при проведенні слідчого експерименту, метою проведення слідчого експерименту було встановлення даних необхідних для дослідження, метою якого є встановлення технічної можливості уникнути ДТП та чи наявні в діях водіїв невідповідності вимогам ПДР України. Технічна можливість, в даному випадку, це порівняння відстані на якій знаходились ТЗ в момент виникнення небезпеки для руху автомобілів обвинувачених, який виникає в момент об`єктивної видимості іншого автомобіля. При цьому водій ОСОБА_12 не зміг вказати характеру руху транспортних засобів, які рухались у зустрічному напрямку, тому для проведення дослідження не вистачало однієї з величин, тобто вихідного даного. Під час слідчого експерименту водій ОСОБА_12 пояснив, що автомобіль ВАЗ «2101» рухався через дві полоси руху зі швидкістю 20 км/ч, транспортні засоби, які були зустрічними для ОСОБА_12 , та обмежували для обох водіїв видимість друг друга, тому водій ОСОБА_12 не зміг вказати характер руху транспортних засобів, які рухались у зустрічному напрямку, у зв`язку з чим при проведенні слідчого експерименту не вдалося встановити вихідного даного потрібного для проведення дослідження, а саме: моменту коли водій ОСОБА_19 міг побачити автомобіль ВАЗ «2101», який виїжджав з прилеглої території.

З огляду на зміст викладених вище показів обвинуваченого ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_15 не вбачається суперечності один одному, та є такими що детально встановлюють обставини дорожньо-транспортної пригоди та підтвердженні показаннями інших свідків. З показів допитаних судом учасників провадження встановлена наявність транспортних засобів, які рухались в поточному напрямках по вул. Кітаєнко у бік пр-ту Дзюби і обмежували огляд для водія ОСОБА_11 при виїзді з під`їзної дороги будинку 3-б.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК.

Особа має давати показання лише щодо фактів, які вона сприймала особисто. Втім, з цього правила є виняток, передбачений ст. 97 КПК, де вказано, що особа може давати показання з чужих слів, якими є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_11 своєї вини, його вина у скоєнні даного злочину підтверджується дослідженими судом доказами:

- протоколом огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди від 08 травня 2018 р. Вказана процесуальна дія була проведена слідчим ВСУ ГУ НП в Харківській області за участі ОСОБА_11 та ОСОБА_20 . Місцем огляду є місце дорожно-транспортної пригоди в АДРЕСА_5 . В ході огляду було описано обстановку на місці пригоди складено відповідну схему ДТП із відображення розташування автомобілів та слідів. Ілюстративна таблиця до протоколу додається;

- висновком експерта №12-14/427-А/18 від 12.06.2018 р. Потерпілий ОСОБА_7 , у зв`язку з подією 08.05.2018 р. отримав травму нижньої кінцівки у вигляді закритого підвертельного перелому правої стегнової кістки. Згідно медичної карти №12116 стаціонарного хворого відділення політравми КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім. проф. Мещанінова», закритий підвертельний перелом стегнової кістки у своєї течі привів до хірургічного втручання відкритої репозиції та накісткового остеосинтезу металевою пластиною місця перелому. Вказане ушкодження утворилося від травматичної дії твердого предмета, індивідуальні особливості травматичної поверхні якого не відобразилися, не виключено, що в умовах дорожньо-транспортної пригоди, при обставинах та в строк відомих з ухвали слідчого судді. Травма правої нижньої кінцівки встановленої у ОСОБА_7 відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», належить до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоров`я. мається причинний зв`язок між тілесними ушкодженнями, встановлених у ОСОБА_7 і дорожньо-транспортної подією від 08.05.2018 р.;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.06.2018 р. за участі потерпілого ОСОБА_7 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.06.2018 р. за участі свідка ОСОБА_15 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.06.2018 р. за участі ОСОБА_20 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.06.2018 р. за участі ОСОБА_11 ;

- протоколом огляду транспортного засобу від 13.06.2018 р. за участі ОСОБА_11 ;

- протоколом огляду транспортного засобу від 13.06.2018 р. за участі ОСОБА_21 ;

- висновком експерта №668/18 від 22.06.2018 р. Експерт вказав, що згідно показань ОСОБА_11 : - у даній дорожній обстановці водій автомобілю ВАЗ -2101 ОСОБА_11 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1 та 10.2 ПДР України. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля ВАЗ-2101 ОСОБА_11 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1 та 10.2 ПДР України, які, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з даною ДТП. У даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ -21093 ОСОБА_12 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3. ПДР України. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля ВАЗ 21093 ОСОБА_12 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП; - згідно показань ОСОБА_12 у даній дорожній обстановці водій автомобілю ВАЗ-2101 ОСОБА_11 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1 та 10.2 ПДР України. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля ВАЗ 2101 ОСОБА_11 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1 та 10.2 ПДР України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП. У даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ -21093 ОСОБА_12 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_12 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3ПДР України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП. Згідно показань ОСОБА_7 : у даній дорожній обстановці водій автомобілю ВАЗ -2101 ОСОБА_11 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1 та 10.2 ПДР України. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобілю ВАЗ 2101 ОСОБА_11 вбачається невідповідність вимогам п.п.10.1 та 10.2 ПДР України, які, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП. Уданій дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_12 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3 та 12.4 ПДР України. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_12 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП. Згідно показань ОСОБА_22 :-у даній дорожній обстановці водій автомобілю ВАЗ -2101 ОСОБА_11 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1 та 10.2 ПДР України. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобілю ВАЗ -2101 ОСОБА_11 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1 та 10.2 ПДР України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП. У даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-2109 ОСОБА_12 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України. У даній дорожні обстановці в діях водія автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_12 вбачаються невідповідності вимогами п. 12.3 ПДР України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП;

- відеозаписом події, які відбулися 08 травня 2018 р. з 18.16 год. до 18.19 год. З камери відео спостереження, розташовану на фасаді будинку АДРЕСА_4 . Відповідно до відеозапису вбачається щільний потік машин по АДРЕСА_6 . В проміжок часу з 18.18.33 до 18.18.35 по вул. Кітаєнко зі боку пр. Дзюби в бік вул. Грушевського рухається червоний автомобіль, з пояснень ОСОБА_12 це автомобіль під його керуванням та о 18.18.40 в протилежному напрямку рухається білий автомобіль, схожий на Рено-Конго;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05 червня 2019 р. за участі ОСОБА_12 , двох понятих, експерта. Слідчим проведено дану дію та зафіксоване наступне: місце зіткнення автомобілів розташовувалось на відстані 5.9 м. від правого краю проїзної частини відносно руху автомобіля ВАЗ -21093 та 0.67 м. від правого краю виїзду з двору будинку АДРЕСА_4 по ходу руху автомобіля ВАЗ-2101. В момент зіткнення автомобілі були розташовані від правого краю проїзної частини відносно руху автомобіля ВАЗ-21093 наступним чином: - переднє праве колесо автомобіля ВАЗ-21093 розташоване на відстані 4.4 м, заднє праве колесо автомобіля розташоване на відстані 4.3 м; автомобіль ВАЗ -2101 передній лівий габарит та передній правий габарит розташовані на відстані 4.3 м. Автомобіль ВАЗ-21093 до моменту зіткнення в загальмованому стані подолав 9.2 м. Як рухався автомобіль ВАЗ-2101 до моменту виїзду з задньої частини автомобіля Рено-Кенго, обвинувачений ОСОБА_12 пояснити не може, у зв`язку з обмеженою оглядовістю, спричиненою зустрічним автомобілем Рено-Кенго. Обвинувачений ОСОБА_23 , потерпілий ОСОБА_7 , свідок ОСОБА_15 відмовились від проведення слідчого експерименту за їх участю;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11 червня 2021 р. за участі обвинуваченого ОСОБА_12 , його захисника адвоката ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_7 , двох понятих та експерта. Дана процесуальна дія проводилась слідчим, яким було зафіксоване наступне: подія мала місце в населеному пункті, у світлий час доби, при денному освітленні, в горизонтальному, сухому відрізку асфальтобетонної проїжджої частини, шириною 14.1 м. До ДТП автомобіль ВАЗ-21093 знаходився в справному стані, не завантажений. Як вказує ОСОБА_12 , він рухався на автомобілі ВАЗ -21093 державний номер НОМЕР_2 по АДРЕСА_7 зі швидкістю 50 км/год на відстані 4.1 м від правого краю проїзної частини по ходу напрямку руху. В попутному напрямку на зустрічній полосі руху, рухались автомобілі в два ряди, один з автомобілів Рено-Кенго, який своєю лівою частиною знаходився на відстані 8.7 м від правого краю проїзної частини відносно руху автомобіля ВАЗ-21093 та своєю задньою частиною знаходився на відстані 7.75 м до уявної лінії правого краю виїзду з двору будинку АДРЕСА_4 . З задньої частини автомобіля Рено-Кенго, який обмежував огляд, виїхав автомобіль ВАЗ-2101, який рухався з прилеглої території в напрямку виїзду з двору будинку АДРЕСА_4 у бік в`їзду у двір будинку АДРЕСА_8 , перетинаючи головну дорогу по вул. Кітаєнка. Швидкість автомобіля ВАЗ-2101 становила 20 км/год. Автомобіль ВАЗ 2101 був в справному стані, завантажений двома пасажирами. Автомобіль ВАЗ -2101 до зіткнення не гальмував, не маневрував. Автомобіль ВАЗ-2101 до зіткнення гальмував, не маневрував. Водій автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_12 міг виявити автомобіль ВАЗ-2101 на відстані 17.5 м від місця зіткнення транспортних засобів.

- висновком експерта №16836 від 12 серпня 2021 р. При проведенні дослідження, експерт прийняв до уваги висновок №668/18 віл 22.06.2018 р., показання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_22 , данні здобуті в ході проведення слідчого експерименту від 05 червня 2019 р. Експерт дійшов висновку, що в даній дорожньо-транспортної ситуації водій автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_12 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ-2101 ОСОБА_11 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1, 10.2 ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_12 не мав технічної можливості уникнути зіткнення транспортних засобів шляхом виконання ним вимог п. 12.3 ПДР України. В діях водія автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_12 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходились з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникнення даної ДТП. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ2101 ОСОБА_11 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.2 ПДР України і знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що при проведенні слідчих експериментів та авто-технічних експертиз, висновки експертів та зазначення обставин порушення ОСОБА_11 ПДР не змінились, та вказано, що саме ОСОБА_11 порушив вимоги п.п. 10.1 та 10.2 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: - п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; - п. 10.2 «Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає». В наслідок цього ОСОБА_11 допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ -21093» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 , який в цей час рухався по вул. Кітаєнко в м. Харкові зі сторони під`їзної дороги в напрямку вул. Грушевського.

Судом, за клопотанням прокурора, з метою перевірення відповідності даних, про які зазначив обвинувачений ОСОБА_12 в ході судового розгляду та відповідність цих показів дорожній обстановці призначено комісійну судово-автотехнічну експертизу, проведення якої доручено Київському НДІСЄ.

Прокурор в своєму клопотанні наполягав на вирішенні наступних питань: чи спроможні свідчення обвинуваченого ОСОБА_19 , надані ним у судовому засіданні та підтверджені при проведенні слідчого експерименту від 05.06.2019 р. з урахуванням обставин, відображених у протоколі огляду місця події від 08.05.2018 р.?; якщо спроможні, чи відповідали дії ОСОБА_12 вимогам ПДР України і чи знаходились вони в причинному зв`язку з виникненням ДТП з урахуванням свідчень обвинуваченого ОСОБА_12 .?; чи відповідали дії водія ОСОБА_12 вимогам ПДД України і чи знаходились вони в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП з урахуванням свідчень обвинуваченого ОСОБА_24 , потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_15

16 травня 2024 р. експертом надано висновок №20823/23-52, згідно якому показання водія автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_12 про обставини і механізм дано ДТП, надані ним у судовому засіданні та підтвердженні при проведенні слідчих експериментів від 05.06.2019 р. і 11.06.2021 р., можуть вважатись спроможними з технічної точки зору. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_12 не вбачається невідповідносте вимогам ПДР з технічної точки зору, у тому числі вимогам п. 12.3 ПДР, які є стосовні конкретних обставин даної пригоди, а тому у даній дорожній обстановці з технічної точки зору причинний зв`язок між діями водія ОСОБА_12 і виникнення даної ДТП- відсутні.

Вказаними вище доказами, прокурор обґрунтовує обвинувачення ОСОБА_12 і ОСОБА_11 та вказує, що ці докази беззаперечно вказують на порушення останнім ПДР України, що привело до дорожньо-транспортної пригоди, а висновок експертизи від 16 травня 2024 р. №20823/23-52 просить не брати до уваги, оскільки його основу покладені недостовірні відомості ОСОБА_12 .

Суд приймає наведенні вище докази, як такі, що підтверджують вину ОСОБА_11 , оскільки вони підтверджені і іншими учасниками кримінального провадження, относимість яких не оспорюється сторонами кримінального провадження та вважає, що ОСОБА_11 були порушенні вимоги ПДД України, а саме: п.п. 10.1 та 10.2 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: -п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; - п. 10.2 «Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає». Одночасно, досліджені докази спростовують факт порушення ОСОБА_12 правил дорожнього руху України.

Заяв і клопотань про визнання доказів недопустимими сторонами кримінального провадження не заявлялось. Суд приймає перелічені вище докази, в частині підтвердження вини ОСОБА_11 та звертає увагу, що додаткові відомості, про які було повідомлено обвинуваченим ОСОБА_12 та підтвердженні обвинуваченим ОСОБА_24 , потерпілим ОСОБА_7 , свідком ОСОБА_15 не вплинули на зміст цих доказів.

Провівши судове слідство у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дослідивши докази сторін кримінального провадження, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_24 у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення.

Проте, на думку суду, вина ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки стороною обвинувачення не доведено винуватість ОСОБА_12 поза розумним сумнівом, а можливість здобуття інших доказів вичерпана і не пропонується стороною обвинувачення.

Судом достовірно встановленні наступні обставини, які вказують на невинуватість обвинуваченого ОСОБА_12 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 окрім показів викладених вище зазначив, що коли він виїжджали на головну дорогу, то з правої сторони перебували транспортні засоби, тобто фактично підтвердив твердження ОСОБА_12 , ОСОБА_25 , ОСОБА_15 щодо наявності перешкод з обох боків дороги та обмеженої видимості руху транспортних засобів по вул. Кітаєнко в м. Харкові.

На вказані обставини при допиті в судовому засіданні вказав і потерпілий ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_15 , яка в момент дорожньо-транспортної пригоди знаходилась в автомобілі ВАЗ 2101 разом з обвинуваченим ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_15 в своїх показах суду та на уточнюючі питання учасників процесу зазначила, що коли автомобіль, в якому вони знаходилися, виїжджав на головну дорогу, то на дорозі була «пробка» з транспортних засобів, в тому числі і з правої сторони, а огляд для осіб, які перебували в автомобілі був обмежений, відстань між машинами з лівої та правої сторони складала біля 8 метрів. Свідок підтвердила перебування автомобілів на полосі руху яку вони перетинали, данні автомобілі були розташовані у двох рядах з лівої та правої сторони відносно автомобіля ВАЗ 2101 під керуванням ОСОБА_11 .

Допитані в ході судового слідства обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , свідок ОСОБА_26 , потерплий ОСОБА_7 надали свідчення, якими встановлена обставина, яка впливає на уяву водіїв дорожньої обстановки, а саме обмежувальна оглядовість, яка створювалась з щільного потоку машин та зустрічним транспортним засобом, що призвело до обмежування оглядовості для обвинуваченого ОСОБА_12 , що в свою чергу змінювало момент виникнення небезпеки для руху водіїв. Вказані відомості, які суттєво впливають на обставини пригоди, були встановленні судом, та на них звертали увагу учасники кримінального провадження в ході досудового слідства, але залишились поза увагою слідчого, а тому зауваження прокурора про начебто суттєву зміну показів ОСОБА_12 суд відхиляє.

Судом з`ясовувались причини відсутності обставин наявності транспортних засобів, які рухались в поточному та зустрічному напрямках і обмежували огляд для водія ОСОБА_11 при проведенні експертизи №668/18 від 22.06.2018 р. Обвинувачений ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , потерпілий ОСОБА_7 , зазначили, що під час проведення досудового слідства повідомляли слідчому про наявність автомобілів по вул. Кітаєнко в м. Харкові, які рухались у бік пр-т Дзюби та про обмежену оглядовість створену зустрічним транспортом, тобто вказані учасники в своїх показах були послідовні не дивлячись на різний процесуальний статус в даному кримінальному провадженні, а слідчий не взяв це до уваги. Вказане також підтверджено відтвореним в судовому засіданні відеозаписом вулиці Кітаєнко в м. Харкові.

Ухвалою суду від 12 березня 2019 р. доручено проведення органу досудового слідства слідчого експерименту та 05 червня 2019 р. його було проведено за участі ОСОБА_12 , обвинувачений ОСОБА_11 і потерпілий ОСОБА_7 , а також свідок ОСОБА_15 відмовились приймати участь в проведені даної процесуальної дії. В ході експерименту, обвинувачений ОСОБА_12 на місті показав обставини пригоди, які збігались з його показами наданими в судовому засіданні.

Проведенням слідчого експерименту від 11 червня 2021 р. за участі обвинуваченого ОСОБА_12 , його захисника адвоката ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_7 та експерта було зафіксовані обставини дорожньо-транспортної пригоди такими, про які було повідомлено в судовому засіданні.

В ході судового розгляду, після наданих учасниками провадження своїх показів, судом, за клопотанням учасників було призначено проведення слідчих експериментів за участі обвинувачених та за наслідками проведення цих слідчих дій призначені відповідні експертизи та з урахуванням отриманих відомостей експертом зроблені висновки про відповідність дій водія ОСОБА_12 вимогам ПДР України, в той же час експерт підтвердив невідповідність дій водія ОСОБА_11 вимогам ПДР України.

З показів експерта ОСОБА_16 - він підтвердив висновок експертизи від 12 серпня 2021 р., яким в даній дорожньо-транспортної ситуації водій автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_12 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ-2101 ОСОБА_11 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1, 10.2 ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_12 не мав технічної можливості уникнути зіткнення транспортних засобів шляхом виконання ним вимог п. 12.3 ПДР України. В діях водія автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_12 не вбачається невідповідності вимогам ПДР України, які б знаходились з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникнення даної ДТП. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ2101 ОСОБА_11 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.2 ПДР України і знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. На питання експерт пояснив, що на момент виникнення небезпеки руху є появою об`єкту який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно змінити швидкість або зупинитись. Небезпека для руху залежить від обмежувальної оглядовості. Розбіжність в 25 см. у відстані автомобіля ВАЗ 21093 від правого краю проїзної частини відносно його руху, зазначеного на слідчому експерименті та початку тормозного сліду автомобіля ВАЗ 21093 зображеного на схемі до протоколу огляду місця події від 08.05.2018 р. не впливають на висновки експертизи щодо винуватості водія автомобіля ОСОБА_12 та не свідчать про неспроможність показів останнього, наданих під час слідчого експерименту.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_17 , який здійснював досудове слідство по даному кримінальному провадженню та ним зазначено, що під час слідства, показання ОСОБА_27 і ОСОБА_12 викладенні були з їх слів, а про повідомлення наявності на момент ДТП на вул. Кітаєнко у м. Харкові інших автомобілів, які обмежували оглядовість, слідчий не пам`ятає, але цього не спростовує, оскільки сплинуло багато часу з моменту проведення слідчих дій. Про те що на зустріч рухались інші транспортні засоби експерта не було повідомлено, оскільки заходи для встановлення моменту небезпеки для руху кожного з водіїв слідчим не з`ясовувались.

Відтворений в судовому засіданні відеозапис з камери відеоспостереження підтверджує покази обвинувачених, потерпілого та свідка в частині наявності щільного потоку автомобілів по АДРЕСА_6 в бік пр-ту Дзюби, а також свідчення обвинуваченого ОСОБА_12 , що йому на зустріч рухався автомобіль Рено Кенго білого кольору.

Прокурор не погодившись з висновком експерта ОСОБА_16 , викладені ним 12 серпня 2021 р., заявив клопотання про призначення комісійної експертизи, яка також не встановила порушення ПДР України з боку обвинуваченого ОСОБА_12 .

Так 16 травня 2024 р. експертом надано висновок №20823/23-52, згідно якому показання водія автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_12 про обставини і механізм дано ДТП, надані ним у судовому засіданні та підтвердженні при проведенні слідчих експериментів від 05.06.2019 р. і 11.06.2021 р., можуть вважатись спроможними з технічної точки зору. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_12 не вбачається невідповідносте вимогам ПДР з технічної точки зору, у тому числі вимогам п. 12.3 ПДР, які є стосовні конкретних обставин даної пригоди, а тому у даній дорожній обстановці з технічної точки зору причинний зв`язок між діями водія ОСОБА_12 і виникнення даної ДТП- відсутні. Експертом проведенні розрахунки та враховані вихідні данні, представлені для виконання експертизи, так показання водія автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_12 про відстань, на якій перебував автомобіль ВАЗ 21093 до місця зіткнення у момент об`єктивного можливого виявлення ВАЗ-21093 до місця зіткнення у момент об`єктивного можливого виявлення водієм ОСОБА_12 автомобіля ВАЗ-2101 (17.5 протокол проведення слідчого експерименту від 11.06.2021 р., схема до нього) можуть вважатись спроможними з технічної точки зору. Що стосується поперечного розташування автомобіля ВАЗ-21093 у цей момент (4.1 м протоколи проведення слідчого експерименту від 05.06.2019 р. і 11.06.2021 р., схеми до них), то це розташування автомобіля ВАЗ 21093 узгоджується з зафіксованою у схемі до протоколу місця ДТП від 08.05.2018 р. слідовою інформацією, зокрема поперечним розташуванням початку правого сліду коліс автомобіля ВАЗ-21093, а незначна різниця може вказувати на те, що з моменту початку реакції водія ОСОБА_12 з наступним застосуванням заходів до екстреного гальмування автомобіля ВАЗ-21093 і до моменту утворення слідів гальмування автомобіля ВАЗ-21093 і до моменту утворення слідів гальмування цього автомобіля могло відбутись незначне відхилення траєкторії руху автомобіля ВАЗ-21093. Таким чином показання водія ОСОБА_12 про обставини і механізм даної ДТП, надані ним у судовому засіданні та підтверджені при проведені слідчих експериментів від 05.06.2019 р. і 11.06.2021 р., можуть вважатись спроможними з технічної точки зору.

Суд не погоджується з наданим стороною обвинувачення висновком експерта Харківського НДЕКЦ МВС №668/18 від 22.06.2018 р., як беззаперечним доказом вини ОСОБА_12 , оскільки він є неповним, наданим за відсутності даних, які обмежували оглядовість для водія ОСОБА_12 та була створена щільним потоком транспортних засобів та зустрічним транспортним засобом, що впливав на момент виникнення небезпеки для руху водіїв. Експертом, з причин не надання відповідної інформації, не було враховано та не прийнято до уваги щільний рух автомобілів по АДРЕСА_5 , а ці обставини були повідомлені в судовому засіданні обвинуваченими, свідком та потерпілим і встановленні відтвореним відеозаписом з камери відеоспостереження вул. Кітаєнко за 08.05.2018 р.

Одночасно прокурор ставить під сумнів правдивість показань обвинуваченого ОСОБА_12 про наявність щільного потоку по АДРЕСА_5 , що суттєво обмежувало видимість та призвело до зіткнення з автомобілем під керування ОСОБА_24 , посилаючись на покази ОСОБА_12 надані в ході досудового слідства, але таке твердження сторони обвинувачення суд вважає помилковими, оскільки про такі обставини повідомили обвинувачений ОСОБА_12 при його допиті 14 травня 2018 р., ОСОБА_24 при його допиті 14 травня 2018 р., потерпілий ОСОБА_7 при його допиті 21 травня 2018 р., свідок ОСОБА_28 при її допиті 24 травня 2018 р., а зазначене учасниками кримінального провадження в ході досудового слідства не спростовувалось слідчим ОСОБА_17 .

Наведене вище свідчить про відсутність будь-яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_12 , а також таких доказів не здобуто в ході судового розгляду.

В Постанові Верховний Суд зазначив, що відповідно до п. 10.2 ПДР України, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по ній.

Верховний Суд України в постанові від 05 квітня 2018 р., по справі №585/8/16 к(провадження №51-2167км18) виклав правову позицію, згідно якої у випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, необхідно встановити причинний зв`язок між діянням (порушення правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступень участі кожного у спричиненні злочинного наслідку. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

В Постанові від 19 травня 2020 р. по справі №490/10025/17 (провадження №51/6116 км 19) Верховний Суд України зазначив, що «Дати дорогу» визначає пріоритет руху на нерегульованому перехресті. Такий спосіб організації руху за визначенням передбачає, що кожен учасник дорожнього руху має діяти виходячи з дорожньої обстановки, що склалася на момент здійснення маневру. «Дати дорогу» не визначає конкретні дії, які має вчинити водій, а лише вимагає від водія, до якого він адресований, діяти таким чином, щоб не створити перешкод для учасників руху, що мають перевагу. Вибір способу поведінки, яка дозволить виконати вимоги закону залишаються на розсуд водія, який має взяти багато факторів, що залежить як від дорожньої обстановки, так і від технічних характеристик автомобіля, яким він керує. Основним чинником, який визначає відповідальність водія у разі створення небезпеки під час дорожнього руху, залишається його можливість виявити цю небезпеку і здійснити відповідні заходи для її уникнення чи зменшення. Причина, через яку створена небезпека руху, не має значення, якщо встановлено, що водій мав можливість її вчасно виявити. Водій зобов`язаний врахувати будь-яку перешкоду, яка заважає йому переконатися у безпечності маневру. Навіть якщо припустити, що була обмежувана оглядовість, ця обставина зобов`язувала водія врахувати цей фактор і здійснити відповідні заходи для того, щоб отримати можливість переконатися у безпечності маневру, та не здійснювати маневр в умовах, коли його здатність оцінити головний фактор потенціальної небезпеки рух транспорту, що мав перевагу, була обмежена.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом ч. 2 ст. 17 КПК України.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. Зокрема, у справі «Ушаков проти України» - рішення від 18 червня 2015 р., заява №10705/12, ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпції стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Судом враховується принцип презумпції невинуватості, що закріплений в статтях 62, 63 Конституції України, параграфі 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. 17 КПК України, зокрема, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

На підставі ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 ч. 1 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.. 91 КПК України, покладено на слідчого та прокурора.

Згідно до ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і увалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим

З огляду на наведене вище, оцінивши показання обвинувачених, потерпілого, свідка, а також всі надані суду та зібрані докази у кримінальному провадженні, суд прийшов до висновку, що вказані докази не підтверджують винуватості ОСОБА_12 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто не доводять наявність в діях останнього складу відповідного злочину. Таким чином, пред`явлене ОСОБА_12 обвинувачення не є доведеним, у зв`язку з чим останнього слід визнати невинуватими у пред`явленому обвинуваченні та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України він підлягає виправданню.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_11 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Даними про особу обвинуваченого встановлено, що він не працює, має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем якого характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_11 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, обставини що пом`якшують покарання, особу ОСОБА_11 , його відношення до скоєного злочину, та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому йому слід обрати покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства відповідно до ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Відповідно до положень статті 49 КК України, в редакції яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_11 в травні 2018 року вчинив злочин невеликої тяжкості, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України. З моменту вчинення вказаного злочину минуло більше чотирьох років.

Таким чином, суд вважає, що на підставі положень статті 49 КК України сплили строки притягнення обвинуваченого ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України. Вимоги ст. 49 КК України обвинуваченим були роз`ясненні в судовому засіданні та їх застосування останніми заперечувалось.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

З наведених підстав ОСОБА_11 необхідно звільнити від покарання, призначеного йому по ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

У разі закриття кримінального провадження при звільненні особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України), заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випаду позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Відповідно положень ст. ст. 128, 129 КПК України вищезазначений цивільний позов не підлягає вирішенню по суті, у зв`язку з прийнятим судом рішенням щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, тому суд вважає за необхідне цивільний позов потерпілого залишити без розгляду, разом з цим роз`яснити положення ст. 128 ч. 7 КПК України відповідно до яких особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Щодо стягнення процесуальних витрат на проведення судових експертиз, суд зазначає наступне.

Відповідно до позиції, викладеної у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17 якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Враховуючи викладене, процесуальні витрати на проведення судових експертиз слід віднести на рахунок держави.

Речові докази, а саме: автомобілі марок «ВАЗ 21093», р.н. НОМЕР_2 та «ВАЗ 2101», р.н. НОМЕР_1 , повернути особам у користуванні, яких вони перебували - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 100, 370, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_12 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України та виправдати його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю, що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим.

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитом строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_11 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України, з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_11 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення - залишити без розгляду.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні віднести на рахунок держави.

Речові докази, а саме: автомобілі марок «ВАЗ 21093», р.н. НОМЕР_2 та «ВАЗ 2101», р.н. НОМЕР_1 , повернути особам у користуванні, яких вони перебували - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченим та їх захисникам.

Суддя ОСОБА_1