КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5756/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні №0000051 - прокурора відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях, пов`язаних з торгівлею людьми, Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2024 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

власників майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника власників майна ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях, пов`язаних з торгівлею людьми Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_10 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000051 від 14.02.2023.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, з доповненнями, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити та накласти арешт (із забороною відчуження, розпорядження та користування будь-якими особами) на тимчасово вилучене майно в ході проведення 08.08.2024 обшуку квартири, в якій фактично проживає ОСОБА_8 , а саме на грошові кошти в сумі шість тисяч дев`ятсот доларів США.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, з доповненнями, апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді незаконна, необґрунтована та постановлена без врахування істотних обставин, що мають значення у кримінальному провадженні, без належної оцінки існуючих у провадженні ризиків.

Апелянт зазначає, що суд, залишаючи клопотання прокурора про накладення арешту на майно без задоволення, підійшов до з`ясування всіх обставин справи формально.

Також апелянт зауважує на тому, що судом залишено поза увагою доводи прокурора про те, що жодних квитанцій про здійснення ОСОБА_7 валютних операцій щодо купівлі іноземної валюти - долари США не надано в ході судового розгляду, тому пояснити походження грошових коштів в сумі 6 900 доларів США та належність їх ОСОБА_7 сторона захисту не змогла.

Крім того, сторона обвинувачення не погоджується із позицією суду щодо того, що в ході обшуку не було вилучено будь-які інші речі та документи, які б стосувались події кримінального правопорушення та вказували на причетність ОСОБА_7 до протиправної діяльності, оскільки саме на цьому етапі кримінального провадження (триває активний збір доказів, проводяться необхідні слідчі дії, експертні дослідження) потреби досудового розслідування виправдовують таке обмеження для виконання завдань кримінального провадження.

Перевірка обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та всіх обставин кримінального провадження не завершена, а тому наявні всі правові підстави в накладенні арешту на грошові кошти в сумі 6 900 доларів США з метою виконання приписів кримінального процесуального Закону, визначених ст. 2 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, з доповненнями, в повному обсязі, думку власників майна та представника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, з доповненнями прокурора відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях, пов`язаних з торгівлею людьми, Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 ,не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000051 від 14.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що організована група осіб з корисливих мотивів організувала незаконне переправлення осіб через державний кордон України.

Відповідно до рапорту, який надійшов з Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України за вих.№05/4373-24-Вих від 27.06.2024 встановлено, що громадянин України організував схему незаконного переправлення осіб (військовозобов`язаних) через державний кордон під виглядом волонтерів та внесення їх персональних даних до інформаційної системи «Шлях».

За результатами проведених заходів, встановлено, що до незаконного переправлення осіб (військовозобов`язаних) через державний кордон у якості волонтерів причетний громадянин України, який є директором БО « БФ «Український джавелін»»: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . Паспорт громадянина України НОМЕР_2 , паспорти громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , НОМЕР_4 . Проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Користується автомобілем марки «Chevrolet Captiva», VIN: НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 .

Схема протиправної діяльності полягає в тому, що вказаний громадянин підшукує військовозобов`язаних громадян України, які мають намір без виконання та в обхід виконання вимог чинного законодавства, будь-яким способом отримати дозвіл на виїзд за межі України. В подальшому за грошову винагороду пропонує шляхом наданням порад, вказівок, виготовленням документів та усуненням перешкод організувати їх незаконне переправлення через державний кордон України під виглядом волонтерів та внесенню їх персональних даних до інформаційної системи «Шлях». Внесення відомостей до вказаної інформаційної системи здійснюється через Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України за поданням вищезазначеної БО.

Таким чином, речі та документи, які є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були набуті кримінально протиправним шляхом, можуть знаходитись за вищевказаною адресою проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В діях ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином за який законом, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

В період часу з 08:10 по 12:47 08.08.2024 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_12 , справа №757/31670/24-к, від 17.07.2024, старшим слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України капітаном поліції ОСОБА_13 проведено обшук квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в якій фактично проживає ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про право власності на яку у реєстрах відсутні.

В результаті проведення вищезазначеного обшуку було виявлено та вилучено окрім іншого: грошові кошти в сумі шість тисяч дев`ятсот доларів США, які належать ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08.08.2024 старшим слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України капітаном поліції ОСОБА_13 прийнято постанову про визнання грошових коштів в сумі шість тисяч дев`ятсот доларів США, речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

09.08.2024 прокурор відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях, пов`язаних з торгівлею людьми Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000051 від 14.02.2023.

На обґрунтування вимог поданого клопотання прокурор зазначив, що підставою накладення арешту на майно в даному кримінальному провадженні є те, що вказане майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

15.08.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у задоволенні вказаного клопотання прокурора відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя врахував, що згідно наданої стороною захисту банківської виписки руху коштів по рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 від 09.08.2024, баланс на початок періоду 14.06.2022 складав 0.00 грн, а баланс на кінець періоду 09.08.2024 складає 82 407,65 грн., що підтверджує зарахування грошових коштів.

Крім того, слідчий суддя зазначив, що прокурором в ході розгляду клопотання не спростовано ту обставину, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_7 (особа, у житлі якої проводився обшук).

Також слідчий суддя взяв до уваги те, що в ході обшуку від 08.08.2024 не було вилучено будь-які інші речі і документи, які б стосувалися події кримінального правопорушення, вказували на причетність ОСОБА_7 до протиправної діяльності.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора та накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно, оскільки таке майно не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, не містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не може вважатися майном, одержаним внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З такими висновками погоджується й колегія суддів у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався в повній мірі зазначених вимог закону та ухвалив рішення з дотриманням вимог КПК України.

Колегією суддів встановлено, що з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було досліджено матеріали справи, вислухано доводи прокурора, позицію власників майна, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання прокурора про накладення арешту повинно відповідати вимогам статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильно їх дотримуватися. Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні прокурора повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Вказана норма також узгоджується з статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, зокрема наявність факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в межах кримінального провадження №0000051 від 14.02.2023, однак як встановлено слідчим суддею, прокурором у клопотанні про арешт майна, яке було вилучене 08.08.2024 року під час проведення обшуку не спростовано ту обставину, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_7 (особа, у житлі якої проводився обшук).

Слідчим суддею вірно встановлено, що відповідно до змісту клопотання 08.08.2024 постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України капітаном поліції ОСОБА_13 вищевказані вилучені кошти визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Однак, сам по собі факт наявності постанови про визнання вказаного майна речовим доказом не є ключовим фактором, адже якщо виходити з структурного змісту норми ч. 3 ст. 170 КПК України, то слідує, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 указаного Кодексу, при цьому висновки слідчого судді не залежать від наявності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.

Наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. Однак з урахуванням обставин встановлених слідчим суддею під час розгляду клопотання про арешт майна та під час перевірки оскаржуваного рішення за результатом вказаного розгляду, колегію суддів не встановлено таких доказів, які були б беззаперечні та давали суду впевненість у тому, що не настануть негативні наслідки як для кримінального провадження так і для осіб на майно яких ставиться питання про арешт.

Іншої мети накладення арешту на майно органом досудового розслідування не доведено та слідчим суддею не встановлено.

Відтак, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні.

Отже, клопотання прокурора не містить за своїм змістом правових підстав, за якими арешт майна в даному випадку є необхідним з метою виконання завдань в даному кримінальному провадженні.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Також, колегія суддів бере до уваги, наданні під час апеляційного розгляду представником власників майна копії квитанцій про здійснення ОСОБА_7 валютних операцій щодо купівлі іноземної валюти - долари США, на спростування доводів клопотання прокурора про необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу, з доповненнями прокурора, з викладеними у ній доводами - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2024 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу, з доповненнями прокурора відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях, пов`язаних з торгівлею людьми, Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4