ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2722/22

24 жовтня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль об`єднане кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велике Поле, Березнівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участі сторін кримінального провадженн:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 31 жовтня 2022 року о 08 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, наніс ОСОБА_5 два удари долонею лівої руки в голову, а саме в ділянку правого вуха, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я .

Крім того, 15 січня 2023 року близько 11.30 год ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , під час словесної сварки з дружиною ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, наніс останній один удар правою рукою в область голови, внаслідок чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я .

Тобто, своїми умисними діями, які виразились у спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав повністю, пояснив, що тілесні ушкодження дружині та невістці не наносив, а їх покази є неправдивими.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні кримінально проступку не визнав, його вина стверджується дослідженими в судовому засіданні доказами .

Зокрема, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що 31.10.2022 року близько 08:00 год за місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , її свекор ОСОБА_3 погрожував їй фізичною розправою та наніс два удари рукою в область правої частини голови. Після удару їй почала паморочитися голова і вона була змушена звернутися в подальшому до лікаря. Про вказані події вона повідомила поліцію. Поданий цивільний позов підтримала та просила його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності за участі її представника, адвоката ОСОБА_6 . Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням підтримали.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що підпрацьовує нянею у сім`ї ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Так 31.10.2022 року близько 07.40 год прийшла по місцю проживання сім`ї ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , глядіти дітей. Близько 08:00 год менший син ОСОБА_12 вийшов з кімнати до коридору і коли вона також вийшла з кімнати, то обвинувачений почав кричати і дитина злякалася. На плач дитини до будинку повернулася ОСОБА_5 і запитала чого обвинувачений кричить та лякає дітей. Свідок разом з дитиною повернулася до кімнати, однак чула продовження скандалу, крики , погрози та нецензурну лайку зі сторони обвинуваченого на адресу потерпілої ОСОБА_5 . Коли потерпіла ОСОБА_5 повернулася додому з роботи, то повідомила їй, що під час того конфлікту ОСОБА_3 завдав їй удари в голову, при цьому вона звернула увагу, що у потерпілої було підпухле праве око і остання скаржилася на головний біль.

Свідок ОСОБА_13 , в судовому засіданні показав, що обвинувачений ОСОБА_3 є його батьком, потерпіла ОСОБА_7 - це його матір, ОСОБА_5 - його дружина. Зазначив, що він проживає разом з батьками, дружиною та двома малолітніми дітьми за адресою АДРЕСА_1 . Повідомив, що 31.10.2022 року близько 08:00 год, коли вони з дружиною вже збиралися на роботу, він перебував на подвір`ї і прогрівав автомобіль, а дружина вдягалася, почув крики, які лунали з будинку. Зрозумівши, що сварка відбувається між його батьком та дружиною, повернувся до будинку та побачив як батько наніс два удали лівою рукою в голову дружині, а саме в ділянку правого вуха. Відразу ж почав відтягувати батька від дружини та став поміж них, оскільки батько продовжував агресивні діх, обзивав та намагався продовжити бійку. Такі конфлікти відбувалися дуже часто і він з сім`єю змушений був вибратися з будинку.

Також повідомив, що 15.01.2023 близько 11:00 год був свідком того, що його батько ОСОБА_3 руками виштовхував його матір ОСОБА_7 з будинку, а коли вона була на порозі біля вхідних дверей ще наніс їй один удар в потилицю. В результаті чого мама ледь не впала, якби не вхопилася за перила. Обвинувачений неодноразово вчиняв сварки, намагався вчинити бійки, вчиняв насильство по відношенню його матері та дружини.

Дані покази також підтвердила потерпіла ОСОБА_5 , яка була допитана в судовому засіданні також в якості свідка.

Суд вважає, що покази даних свідків є послідовними, логічними, які узгоджуються з іншими доказами.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, підтверджується також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме :

- Висновком експерта №179 від 10.11.2022 відповідно до якого при судово-медичній експертизі у потерпілої ОСОБА_5 діагностований струс мозку, який за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Вид та клінічне протікання ушкоджень вказують про утворення від щонайменше одноразової дії тупого предмета, незадовго до звернення за медичною допомогою. Така травма не притаманна для таких , що утворилися при падінні на площині.

- Висновком експерта №4 від 20.01.2023 відповідно до якого при судово-медичній експертизі у потерпілої ОСОБА_14 діагностований струс мозку, який за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Такий вид черепно-мозкової травми утворюється внаслідок дії тупого предмета в ділянку голови, незадовго до звернення за медичною допомогою.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 20 січня 2023 року та фототаблицями до нього, відповідно до якого при проведенні слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_7 відтворила події 15.01.2023 та показала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень. Аналізуючи вказані вище докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для підтвердження вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального проступку.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 31 жовтня 2022 року спричинив потерпілій ОСОБА_5 умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, також 15 січня 2023 року спричинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_7 , та дійшов висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.2 ст.125 КК України правильна .

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя та відносно особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах .

Санкція ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до одного року, або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

При вирішенні питання призначення ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд враховує тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, обставину, що обтяжує покарання, особу обвинуваченого, який на диспансерному нагляді у нарколога та психіатра не перебуває, посередню характеристику та враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне, обрати обвинуваченому покарання, із передбачених санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, у виді штрафу.

Щодо цивільного позову, то суд зазначає наступне .

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчинення кримінального правопорушення, в якому остання просила стягнути з обвинуваченого на користь 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 2 800 грн судових витрат .

Також потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчинення кримінального правопорушення, в якому остання просила стягнути з обвинуваченого на її користь 50 0000 грн. на відшкодування моральної шкоди .

Вирішуючи цивільний позов, суд виходить з таких мотивів та норм права.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні (ч. 2 ст. 127 КПК України).

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч. 1 ст.129 КПК України).

При цьому, суд керується відповідними нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Аналізуючи фактичні обставини кримінального провадження, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд бере до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілих, оскільки останнім обвинувачений спричинив легкі тілесні ушкодження, що призвело до істотних змін у їх житті та негативно позначилося на їх моральному та психологічному стані.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, яких зазнав потерпілий, їх тривалість, та зважаючи на обставини, за яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілих в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, а з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути на користь потерпілої ОСОБА_15 5 000 грн. моральної шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_7 .

Визначаючи саме такий розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, а тому на підставі ст. 1167 ЦК України така шкода підлягає відшкодуванню і з урахуванням наведених норм права та встановлених судом обставин справи. Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Оскільки цивільний позов ОСОБА_5 підлягає до часткового задоволення, то з врахуванням вимог п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу в сумі 1 400 грн.

Витрати на залучення експерта та речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349,373-375 КПК України, ст.50, 65, 66-67, ч.2.ст.125 КК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 , визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок .

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувались.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 5 000 (п`ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та 1 400 (одна тисяча чотириста) грн судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 5 000 (п`ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1