Провадження № 11-сс/811/1488/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 09 жовтня 2024 року, якою у кримінальному провадженні № 0000290 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваній за ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 161, ч.1, ч.2 ст. 436-1 КК України, продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

встановила:

вищевказаною ухвалою слідчого судді підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Києва, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 07 грудня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначає, що встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, дають підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 .

На ухвалу суду підозрювана ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання про продовження строку тримання її під вартою відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог підозрювана ОСОБА_6 покликається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки неповно з`ясовано всі обставини справи, висновки суду, викладені в судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи; слідчим суддею істотно порушено норми кримінально процесуального закону.

Звертає увагу, що підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри їй вручали не уповноважені особи з перевищенням службових повноважень, а справа щодо неї провадиться з порушення територіальної підслідності та підсудності.

Стверджує, що КК України не передбачає кримінальної відповідальності за висловлювання, а лише за публічні заклики (ст.ст. 109, 110, 258-2, 436, 442 КК України).

Вважає, що прийняття рішення про обрання запобіжного заходу тримання її під вартою порушує Європейську конвенцію, права та свободу людини та Конституцію України.

Зазначає, що слідчим суддею не встановлено належним чином, чи доводять надані прокурором докази наявність обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зауважує, що слідчим суддею не розглянуто можливості застосування щодо неї більш м`яких запобіжних заходів.

У судовому засіданні підозрювана ОСОБА_6 , яка брала участь в розгляді апеляційної скарги в режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» апеляційну скаргу підтримала, просила її задоволити.

Захисник ОСОБА_8 просив апеляційну скаргу задоволити з наведених у ній мотивів.

Прокурор ОСОБА_7 заперечив проти задоволення апеляційних вимог підозрюваної.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваної ОСОБА_6 , виступ захисника, думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону на момент розгляду клопотання слідчого судом першої інстанції дотримані.

Слідчим відділом УСБ України у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000290 від 20.09.2023 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 161 та ч. ч. 1, 2 ст. 436-1 КК України.

02 жовтня 2024 року ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, шляхом надання допомоги іноземній державі та її представникам в проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 161, ч. 1 ст. 436-1, ч. 2 ст. 436-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29.02.2024 до підозрюваної ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 28.04.2024, який у подальшому було продовжено.

04.10.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000290 від 20.09.2023 завершено, та відповідно до вимог статей 283, 290 КПК України надано підозрюваній ОСОБА_6 та її захиснику адвокату ОСОБА_8 доступ до матеріалів досудового розслідування у слідчому відділі Управління СБУ у Львівській області.

Постановляючи оскаржену ухвалу слідчий суддя дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, врахувавши вагомість наявних доказів того, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих їй злочинів, особу підозрюваної ОСОБА_6 , відомості про її стан здоров`я, майновий стан, соціальні зв`язки, приймаючи до уваги що ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати на даний час і не втратили своєї вагомості до такого рівня, який би давав можливість обрання підозрюваній запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, а також те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні у тому числі особливо тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк понад 10 років, є підстави для висновку про необхідність продовження їй строку тримання під вартою. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Вирішуючи питання продовження підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку необхідності застосування норми п.5 ч. 4 ст. 183 КПК України, яка надає право слідчому судді при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Отже, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують продовження підозрюваній ОСОБА_6 строку тримання під вартою, що відповідає та є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінуються останній, та більш м`які запобіжні заходи чи скасування запобіжного заходу, як на це вказує підозрювана, не забезпечать її належної процесуальної поведінки, а тому продовження строку тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також бере до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що хоча тяжкість обвинувачення й не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Даний висновок також не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Доводи підозрюваної про суворість та необгрунтованість судового рішення, недоведеність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, колегія суддів визнає безпідставними й до уваги не бере.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 161, ч.1, ч.2 ст. 436-1 КК України й у матеріалах провадження містяться дані, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні таких кримінальних правопорушень.

За викладених обставин у сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що саме запобіжний захід у виді продовження тримання підозрюваного під вартою на даному етапі досудового розслідування в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваною покладних на неї процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи підозрюваної про відсутність доказів, що підтверджують підставність пред`явленої їй підозри, апеляційний суд до уваги не бере та наголошує на тому, що оцінка доказів з точки зору, в тому числі, допустимості, а сукупності доказів з точки зору вагомості, достатності та взаємозв`язку, буде надана судом, відповідно до вимог ст.ст. 89, 94 КПК України, на іншій стадії провадження стадії судового розгляду кримінального провадження по суті, натомість, на теперішній час слідчий суддя під час розгляду клопотання лише вирішує питання щодо достатності певного обсягу зібраних доказів для переконання стороннього спостерігача у тому, що особа причетна до вчинення злочину та стосовно неї існують законодавчо встановлені підстави для продовження строку тримання під вартою.

Окрім цього, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на позицію, викладену в рішенні від 28.10.1994 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88, відповідно до якої, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що Галицький районний суд м. Львова не вправі був розглядати клопотання, апеляційний суд вважає безпідставними.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як вбачається із матеріалів справи, досудове розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні здійснювало слідчий відділ УСБ України у Львівській області, який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Д.Вітовського, 55, що відноситься до територіальної юрисдикції Галицького районного суду м. Львова.

Відтак, з урахуванням наведеного вище, клопотання слідчого про продовження строку тримання підозрюваної ОСОБА_6 під вартою подано з дотриманням вимог ч. 2 ст. 199 КПК України, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

При розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою й виклав їх у своєму рішенні.

З огляду на наведене, слідчий суддя обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали з підстав, викладених в апеляційній скарзі підозрюваної ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

постановила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 09 жовтня 2024 року якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів, тобто до 07 грудня 2024 року включно, без альтернативи внесення застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: