Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/705/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому упорядку письмового провадження, матеріали продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000670 стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.09.2024, якою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Молочанськ, Токмацького району, Запорізької області, який зареєстрований та проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 22.08.2019 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 14.11.2024 включно та визначено розмір застави в сумі 121 120 гривень.

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження № 0000670 стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні прокурором подане письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможуть забезпечити виконання покладених на нього обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішній час не зникли.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.09.2024 задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 14.11.2024 включно.

Районний суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_5 інкриміновано вчинення злочину проти власності у складі організованої групи, за який кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому опинившись на волі, він зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині та беручи до уваги те, що останній має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, офіційно не працевлаштований, тобто офіційного та постійного джерела доходу не має, також не має стійких соціальних зв`язків, а отже може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на свідків і потерпілих, які ще не допитані судом.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , просить ухвалу районного суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно її підзахисного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Так, під час розгляду клопотання не зазначено всіх фактичних обставин справи. Жодний ризик у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, передбачений ст. 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений. В ухвалі судом не враховано особу обвинуваченого, його майновий стан та міцність соціальних зв`язків.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, перевіркою доводів апеляційної скарги захисника колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Окрім цього, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України»). Крім цього, судом взято до уваги і позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 06.04.2000 у справі «Лабіта проти Італії», в якому зазначено, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Також, правильно враховано судом і обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема вік, стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків.

При цьому, жодних доказів, які б свідчили про зменшення раніше встановлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суду стороною захисту не надано.

З урахуванням наведеного, а також існуванням на даний час ризиків, які вказують на можливість обвинуваченим, у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, переховуватись від суду, продовжити вчиняти нові злочини та приймаючи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку тримання під вартою, тому скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається у своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали кримінального провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне судове рішення.

Доводи викладені в апеляційній скарзі захисника, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається із матеріалів провадження клопотання прокурора розглянуто із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, повноважним судом повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, висновки суду викладені в ухвалі відповідають фактичним обставинам встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції.

За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильно прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що районний суд обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть запобігти встановленим ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а тому апеляційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, а ухвалу районного суду без зміни.

Керуючись ст.ст. 183, 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 -залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.09.2024, якою стосовно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 14.11.2024 включно та визначено розмір застави в сумі 121 120 гривень- залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2