В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002159 від 12 червня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства по відношенню до свого рідного батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким разом проживає, за ст. 173-2 КУпАП, діючи в порушення вимог ст. 28 «Конституції України», згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 «Конституції України», згідно якої кожна людина має право на особисту недоторканість, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на підґрунті конфліктних сімейних відносин, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до свого рідного батька ОСОБА_5 , з яким спільно проживає в одному помешканні та пов`язаний спільним побутом, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілого.

А саме, ОСОБА_3 систематично, умисно, на підґрунті конфліктних побутових сімейних відносин, вчиняє по відношенню до свого рідного батька ОСОБА_5 дії, виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в його адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, тим самим викликавши у ОСОБА_5 періодичні негативні психоемоційні переживання (страху за своє здоров`я, напруги та тривожного очікування, знижений та нестійкий настрій, почуття образи та приниженої гідності), дані психотравмувальні ситуації призвели до погіршення соціального функціонування та якості життя потерпілого.

Так, 22 січня 2024 року о 03 годині 09 хвилин ОСОБА_3 за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого батька ОСОБА_5 , а саме: словесно ображав та нецензурно лаявся, завдавши психологічних страждань.

22 лютого 2024 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у вигляді накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

24 січня 2024 року близько 11 години 30 хвилин ОСОБА_3 за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого батька ОСОБА_5 , а саме: кричав на останнього та ображав словесно.

20 лютого 2024 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у вигляді накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

22 лютого 2024 року о 18 годині 27 хвилин ОСОБА_3 за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого батька ОСОБА_5 , а саме: ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

28 березня 2024 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у вигляді накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту.

28 квітня 2024 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_3 за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно свого батька ОСОБА_5

22 травня 2024 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у вигляді накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Разом з цим, будучи особою, неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно свого рідного батька ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на подальше систематичне вчинення домашнього насильства, на ґрунті конфліктних побутових сімейних відносин, продовжив вчиняти домашнє насильство відносно свого рідного батька ОСОБА_5 , яке виразилось у психологічному насильстві та вчиненні наступних дій.

Так, 08 червня 2024 року приблизно о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , продовжив вчиняти домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до свого рідного батька ОСОБА_5 , з яким спільно проживає в одному помешканні та пов`язаний спільним побутом, у ході якого висловлювався на адресу ОСОБА_5 нецензурною лайкою, голосно кричав, таким чином психотравмуючи свого рідного батька ОСОБА_5 і погіршуючи його соціальне функціонування та якість життя.

Вказані дії з боку ОСОБА_3 призвели до психологічних страждань потерпілого ОСОБА_5 , а саме були психотравмувальними, погіршували його соціальне функціонування та якість життя.

Як вбачається з даних, що містяться у висновку експерта №828 від 15 липня 2024 року: «За результатами судово-психологічної експертизи внаслідок агресивної поведінки сина в стані сп`яніння, в тому числі у період з січня по червень 2024 року, в ОСОБА_5 , 1956 року народження, виникають періодичні негативні психоемоційні переживання (страху за своє здоров`я, напруги та тривожного очікування, знижений та нестійкий настрій, почуття образи та приниженої гідності); досліджені психотравмувальні ситуації погіршують соціальне функціонування та якість життя потерпілого.»

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину та підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, а саме: дату, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, показав, що він проживає з батьком та своєю цивільною дружиною у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . З батьком ОСОБА_5 у них виникають конфлікти, він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. 08 червня 2024 року вони з батьком посварились, він нецензурно висловлювався, кричав на батька, але фізичну силу не застосовував. Раніше у них були конфлікти та він застосовував до батька фізичну силу. На сьогоднішній день він пройшов програму для кривдників і вони живуть спокійніше. У нього у березні цього року був інфаркт, але документів він надати не може. Вину повністю визнає, просить суворо його не карати.

Дані обвинуваченим ОСОБА_3 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам судового провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Крім того, винність ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Аналізуючи вищенаведене суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за 126-1 КК України, оскільки він своїми умисними діямивчинив домашнє насильство, а саме умисно систематично вчиняв психологічне насильство щодо іншої особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призвело до погіршення якості життя потерпілої особи.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали), дані про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, сприяв органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення, непрацюючий, неодружений, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, вчинив кримінальне правопорушення щодо особи похилого віку, свого батька.

Обставинами, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обставина, яка, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання ОСОБА_3 , - органом досудового розслідування та судом визнано вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Крім того, при призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Тому суд приходить до висновку, що з метою виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання за ст. 126-1 КК України в межах санкції статті у виді громадських робіт, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

На думку суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , сприятиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Відповідно до приписів п. 5 ч. 1, ч. 3 ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки, зокрема, направлення для проходження програми для кривдників. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Враховуючи вищевикладене, та те, що судом обвинуваченому ОСОБА_3 призначено покарання не пов`язане із позбавленням волі, суд вважає за необхідне в інтересах потерпілого застосувати відносно ОСОБА_3 обмежувальний захід, поклавши на останнього обов`язок проходження програми для кривдників.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у цьому провадженні не обирався, клопотань про його обрання від прокурора не надходило.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

На підставі наведеного та, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у цьому провадженні не обирався, клопотань про його обрання від прокурора не надходило.

Згідно приписів ст. 91-1 КК України, застосувати відносно ОСОБА_3 обмежувальний захід, поклавши обов`язок проходження програми для кривдників строком на 1 (один) місяць, направивши ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Вирокможе бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуюча суддя ОСОБА_1