Дата документу 04.11.2024Справа № 554/246/21
Провадження № 1-кп/554/407/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2024 року

Октябрський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Полтава клопотання сторони захисту у кримінальному провадженні за обвинуваченням: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за ч. 3 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у пропозиції надати на наданні неправомірної вигоди службовій особі за вчинення нею в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду та в інтересах третіх осіб дій з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб, протягом квітня травня 2020 року, на території Полтавської області, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

29.10.2024 року обвинувачені та їх захисник вчергове просили розглянути їх клопотання до початку допиту обвинувачених.

Обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про визнання відомостей, внесених до протоколу обшуку від 10.06.2020 року очевидно недопустимим доказом.

На обгрунтування клопотаннязазначив, що протокол обшуку виконано нерозбірливим рукописним текстом, тому неможливо прочитати та ідентифікувати безпосередньо процес проведення слідчої дії, порядок проведення ним огляду місцевості, виявлення, фіксацію, вилучення, пакування речових доказів.

З протоколу неможливо встановити та відобразити розташування кімнату будівлі, предметів побуту у офісі, а також лошічно відобразити ситуації з розвитком подій.

Під час обшуку слідчий не озвучив і не показав звідки та які саме речі вилучаються, їх кількість тип і маркування, серія та номер.

Досліджений відеозапис не містить відомостей про послідовність всіх дій під час проведення обшуку, а також інформації щодо належного упакування вилученого, перелік якого є дещо відмінним , ніж той, що зазначено у протоколі.

У протоколі обшуку не зазначено усих співробітників, які приймали участь у слідчій дії.

Постанова про проведення невідкладного обшуку та проникнення до офісу ОСОБА_7 не виносилась.

Не зазначено правову підставу проведення невідкладної слідчої дії, кому на праві власності належить територія приміщення, де проводився обшук, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовувались під час проведення слідчої дії, ким виконувалась відеофікасація, чи роз`яснені права та обов`язки спеціалісту. Не вказано додатків до протоколу.

Перед початком слідчої дії не повідомлено, що ведеться відеофіксація, її ідентифікуючих ознак. Відсутні оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії, резервні копії. Вважає, що відмова суду у проведенні технічної експертизи технічних пристроїв та флеш носіїв тягне за собою очевидну недопустимість доказів. Вважає заяву про дозвіл на проведення обшуку ОСОБА_7 від 10.06.2020 року недопустимим доказом, бо не оформлена згідно законодаства та не зрозуміло, чи вона виконувалась завчасно.

На його думку, присутній при обшуку прокурор ОСОБА_8 був включений до складу групи прокурорів не уповноваженою особою, яка не являлась процесуальним керівником у вказаному кримінальному провадженні.

Понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вважає штатними понятими правоохоронних органів, бо один з них бувший працівник правоохоронного органу, а інших має там родичів.

Права обвинуваченого ОСОБА_5 були суттєво порушені, оскільки не були вжиті заходи щодо надання йому можливості залучити адвоката.

Під час обшуку ОСОБА_5 не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, тому проведення його особистого обшуку без його згоди вважає незаконним, легалізація такого обшуку слідчим судею, на його думку, неможлива.

Доручення на проведення обшуку оперативними працівниками матеріали справи не містять та не були відкриті стороні захисту. Особистий обшук ОСОБА_5 проводився без складання відповідного протоколу та без участі адвоката.

У протоколі обшуку не вказано коли, ким та на який пристрій буде проводитись відеофіксації слідчої дії, не зазначено у який час розпочато відеофіксацію, зупинено та відновлено.

Вважає, що дозвіл власника житла не позбавляє прокурора та слідчого обов`язку звертатись до суду із відповідним клопотанням та отримати дозвіл суду на обшук чи огляд житла, проте такі вимоги виконані не були.

Зі змісту ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 11.06.2020 року про надання дозволу на обшук убачається, що вона надана на майбутнє, тому не може розповсюджувати свої дію на обшуку, проведений 10.06.2020 року. Вважає, що були істотно порушені права людини, не дотримано процесуального порядку проведення обшуку, що є підставою визнання доказу очевидно недопустимим.

При цьому покликається до положень ст.ст. 94, 89 КПК України щодо оцінки доказів на внутрішнє переконання суду, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всієї сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_6 підтримали клопотання.

Прокурор заперечив проти його задоволення за безпідставністю. Вказав, що невідкладний обшук було проведено за згодою володільця майна ОСОБА_7 .

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали спправи, приходить до таких висновків.

У відповідності до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Частина 1 ст. 89 КПК України прямо передбачає, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Суд вкотре зазначає, що лише у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате (ч. 2 ст. 89 КПК України).

Чинне кримінально-процесуальне законодавство не містить визначення поняття «очевидно недопустимий доказ», тому воно є оціночним у кожному конкретному випадку і підлягає судовому розсуду.

Доречною, на думку суду, є позиція з цього приводу ОСОБА_11 , який зазначає, що «очевидне» має сенс безперечного, безпосередньо даного, яке не вимагає яких-небудь особливих обґрунтувань, само собою зрозумілого, тривіального, досягнення чого не вимагає особливих розумових зусиль. У свою чергу «неочевидне» осмислюється як те, щодо чого є сумніви, що вимагає спеціальних обґрунтувань, доказів, додаткових підтверджень, що саме по собі не зрозуміле. Учений звертав увагу, що те, що виступає як очевидне з певного погляду в одній предметній сфері, в іншій предметній сфері приймає статус неочевидного.

На користь цього суд звертає увагу на плинність та часту змінюваність практики Верховного Суду, позиції якого є обов`язковими для судів нижчих інстанцій, в тому числі щодо критеріїв оцінки доказів.

Враховуючи, що сторона захисту обгрунтовувала суду очевидну, на її думку, недопустимість відомостей, внесених до протоколу обшуку від 10.06.2020 року, який уже досліджено судом, рядом доказів у їх сукупності, аналізуючи їх системно у сукупності з іншими доказами, а сторона обвинувачення проти цього заперечувала, суд приходить до висновку, що питання допустимості указаних доказів необхідно вирішувати в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення у сукупності з іншими доказами.

Тягар доказування обставин кримінального правопорушення лежить на стороні обвинувачення. У разі недоведеності кримінального правопорушення поза розумним сумнівом, суд зобов`язаний за результатами розгляду справи постановити виправдувальний вирок.

За таких обставин, клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про визнання відомостей, внесених до протоколу обшуку від 10.06.2020 року, очевидно недопустимим доказом на даній стадії процесу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 22, 87, 89, 321, 350 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про визнання відомостей, внесених до протоколу обшуку від 10.06.2020 року, очевидно недопустимим доказом залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1