ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/129/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 23 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Історія справи.

Вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 27 листопада 2012 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.4, 10, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153 КК України та призначено покарання:

за п.п.4, 10, 12 ч.2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі;

за ч.4 ст.152 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 років;

за ч.3 ст.153 КК України у виді позбавлення волі на строк 14 років.

На підставі ч.1, ч.2 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 30 травня 2013 року апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 залишено без задоволення, а вирок Центрального районного суду м.Миколаєва від 27 листопада 2012 року відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2014 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вирок Центрального районного суду м.Миколаєва від 27 листопада 2012 року відносно ОСОБА_8 та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 30 травня 2013 року без змін.

Встановлені судом першої інстанції обставини та зміст оскаржуваного судового рішення.

Засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Центрального районного суду міста Миколаєва від 27 листопада 2012 року.

Свою заяву обґрунтував посиланнями на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кулік проти України», зазначивши, що встановлені у даній справі порушення точно відповідають тим порушенням, що допущені під час розгляду справи щодо нього. Крім того, на думку засудженого, Центральним районним судом м.Миколаєва під час розгляду справи було залишено поза увагою факт застосування до нього недозволених методів слідства, а саме фізичного насильства з метою отримання визнавальних показань. При цьому суд поклав в основу обвинувального вироку вказані показання, що надані під час досудового розслідування без участі захисника. Тобто, на думку засудженого, мало місце зловживання з боку слідчого, прокурора та суду, а також штучне створення доказів його винуватості шляхом грубого порушення права на захист.

Крім того, засуджений ОСОБА_8 подав доповнення до заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами в яких зазначив, що в ході судового розгляду заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами звернувся до суду із клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, однак не зміг в повній мірі реалізувати своє право на ознайомлення, оскільки частина матеріалів справи перебуває у неприйнятному стані, який виключає можливість розібрати зміст документів. На думку засудженого пошкодження матеріалів здійснено з метою приховування злочинних дій, фальсифікацій, службових підроблень слідчих та прокурорів. При цьому матеріали справи не містять будь-яких відомостей (актів службових перевірок, тощо) щодо причин та обставин знищення частини матеріалів справи, хоча саме зіпсовані матеріали містили докази на які послався суд, ухвалюючи вирок.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 23 листопада 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Центрального районного суду міста Миколаєва від 27 листопада 2012 року.

Таке рішення суд першої інстанції мотивував тим, що наведені засудженим в заяві обставини не є нововиявленими в розумінні ст.459 КПК України та не впливають на оцінку обставин, здійснену у рішенні судом першої інстанції під час ухвалення вироку в 2012 році.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу з доповненнями в яких просить ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 23 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення по справі, яким призначити новий розгляд заяви ОСОБА_10 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначила, що судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду та істотно порушено вимоги кримінального процесуального законодавства.

Так, в доповненнях до заяви від 23 серпня 2017 року про перегляд вироку за нововиявленими обставинами ОСОБА_8 вказував на те, що не реалізував своє право на ознайомлення з матеріалами в повному обсязі, оскільки частина матеріалів перебуває у неприйнятному стані, що виключає будь-яку можливість хоча б частково розібрати зміст цих документів. На думку ОСОБА_8 мало місце умисне знищення матеріалів, з метою приховування злочинних дій, фальсифікацій, службових підроблень слідчих та прокурорів, які займалися розслідуванням справи. Крім того, надані йому на ознайомлення матеріали справи не містять будь-яких відомостей, інформації (актів службових перевірок, тощо) щодо причин та обставин знищення частини матеріалів справи. На думку ОСОБА_8 саме ці матеріали містять докази по справі, які були фальсифіковані та підроблені. Однак суд першої інстанції залишив і вказані доводи поза увагою.

Зазначає, що ОСОБА_8 посилався на умисне знищення матеріалів судової справи (кримінального провадження), з метою приховування злочинних дій, фальсифікацій, службових підроблень слідчих та прокурорів. Проте суд першої інстанції не надав жодної оцінки вказаним доводам заявника, на які останній посилався саме як на підставу перегляду за нововиявленими обставинами вироку.

Крім того, захисник вказує, що суд першої інстанції під час розгляду заяви ОСОБА_8 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами не дослідив жодних матеріалів, ні матеріалів кримінального провадження, ні матеріалів, що долучені до заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами. Поруч із цим, ОСОБА_8 оспорював докази, що наявні в матеріалах кримінального провадження, за результатами розгляду яких було постановлено вирок, а тому суд в силу вимог ч.4 ст.466 КПК України, мав дослідити їх.

На думку захисника вказане свідчить про порушення п.п. «b» і «с» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Позиції учасників провадження.

Захисник ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу з доповненнями, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд заяви ОСОБА_8 .

Засуджений ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу з доповненнями захисника, просив скасувати ухвалу суду.

Прокурор ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника. Зазначив, що доводи апеляційної скарги з доповненнями є безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників провадження, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Щодо існування нововиявлених обставин.

Згідно з положеннями ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Нововиявленими обставинами визнаються:

- штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

- інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Перегляд рішення суду із вказаних підстав можливий за заявою особи, що подана протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини (ч.1 ст.461 КПК України). Відповідна заява подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин (ч.1 ст.463 КПК України)

Згідно з положеннями ст.462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються:

1) найменування суду, до якого подається заява про перегляд;

2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає заяву, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є;

3) судове рішення, про перегляд якого за нововиявленими обставинами подається заява;

4) обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду;

5) обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду;

6) перелік документів та інших матеріалів, які додаються.

Особа, яка подає заяву, має право додати до неї документи або копії документів, які мають значення для кримінального провадження і не були відомі на час ухвалення судового рішення.

Системне тлумачення ст. 459, пунктів 4, 5 ст. 462, ст. 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки:

1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення;

2) вони перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;

3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Перегляд судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вказаний інститут кримінального провадження не передбачає повторного встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч.2 ст. 459 КПК обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

Як вбачається зі змісту оскарженої ухвали, суд першої інстанції в ході перевірки обставин, на які посилався у своїй заяві засуджений ОСОБА_8 , належним чином дотримався вимог статей 459, 466, 467 КПК України, ретельно перевірив усі доводи заяви, та не визнав їх нововиявленими в розумінні ст.459 КПК України, належним чином мотивувавши свої висновки.

Так, зі змісту заяви засудженого та доповнень до неї вбачається, що останній як на нововиявлені обставини послався на :

?встановлені Європейським судом з прав людини у справі «Кулік проти України» порушення;

?штучне створення доказів його винуватості шляхом застосування недозволених методів слідства та допиту без участі захисника;

?неможливість ознайомлення з матеріалами справи внаслідок їх пошкодження.

Щодо рішення ЄСПЛ.

Як вірно вказав суд першої інстанції, посилання засудженого як на нововиявлену обставину на рішення ЄСПЛ у справі «Кулік проти України», яким встановлено ряд порушень з боку держави, є безпідставними.

Вказане рішення жодним чином не стосується кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 та в ньому не встановлено обставин, які б вказували на неправильність чи незаконність вироку суду першої інстанції.

Зазначена обставина не є нововиявленою, оскільки не відповідає жодному із критеріїв, що характеризують такі обставини.

Так, встановлені в рішенні ЄСПЛ «Кулік проти України» обставини не стосуються предмету доказування в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 та вони самі по собі, а також разом з іншими обставинами не доводять неправильність вироку Центрального районного суду м.Миколаєва від 27 листопада 2012 року.

Згідно з положеннями ст.459 КПК України рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, в якому встановлено порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні конкретної справи судом може бути виключною обставиною для перегляду рішення суду, що набрало законної сили. Разом із цим, таке рішення міжнародної судової установи має стосуватися безпосередньо справи, що переглядається.

Щодо застосування недозволених методів слідства та штучного створення доказів.

Щодо тверджень засудженого ОСОБА_8 з приводу застосування до нього недозволених методів слідства, та як наслідок штучного створення доказів, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що вказана обставина не є нововиявленою, оскільки дане питання було предметом перевірки судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій під час розгляду кримінальної справи стосовно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених п.п.4, 10, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153 КК України. При цьому відповідні посилання ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження.

Як вбачається зі змісту вироку Центрального районного суду м.Миколаєва від 27 листопада 2012 року, вирішуючи питання щодо винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, суд першої інстанції врахував доводи ОСОБА_8 щодо застосування до нього працівниками поліції недозволених методів слідства. Зокрема, судом враховано, що на підставі постанови Центрального районного суду м.Миколаєва від 07 вересня 2012 року за даним фактом прокуратурою Миколаївської області була призначена перевірка в порядку ст.97 КПК України (1960 року). В результаті перевірки не встановлено фактів, що зазначені ОСОБА_8 . Натомість встановлено, що в ході досудового слідства працівники Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області до ОСОБА_8 фізичне та психологічне насильство не застосовували. Постановою прокурора від 17 вересня 2012 року відмовлено в порушенні кримінальної справи на підставі п.2 ст.6 КПК України (1960 року) (а.п.46 т.2 матеріалів за заявою щодо нововиявлених обставин, а.п.178 т.11).

Зі змісту ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 30 травня 2013 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03 червня 2014 року, вбачається, що суди апеляційної та касаційної інстанції надали належну оцінку доводам ОСОБА_8 із вказаного питання.

Більш того, судом касаційної інстанції враховано, що постановою старшого слідчого відділу прокуратури Миколаївської області від 18 квітня 2014 року кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000018 від 23 березня 2013 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях працівників міліції Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України (а.п.167 т.2 матеріалів за заявою щодо нововиявлених обставин; а.п.206 т.12).

Виходячи зі змісту вказаних судових рішень, апеляційний суд погоджується із позицією суду першої інстанції. Так, зазначені ОСОБА_8 відомості щодо застосування до нього недозволених методів слідства не є нововиявленими обставинами, оскільки вони були відомі, як суду першої інстанції, так і судам апеляційної та касаційної інстанції під час розгляду кримінальної справи щодо засудженого по суті. Вказані суди детально проаналізували доводи засудженого, перевірили результати ініційованих засудженим розслідувань із вказаного приводу, та не знайшли об`єктивних даних, які б підтверджували твердження ОСОБА_8 про застосування відносно нього недозволених методів слідства.

Щодо штучного створення доказів в кримінальному провадженні то із вказаного приводу засуджений ОСОБА_8 посилається на те, що відповідні докази були створені шляхом застосування до нього недозволених методів слідства та допиту працівниками поліції без участі захисника. Разом із цим, як вже зазначалося, в ході розгляду кримінальної справи стосовно ОСОБА_8 не встановлено фактів застосування до нього фізичного чи психічного насильства.

Виходячи зі змісту статті 462 КПК України на особу, яка подала заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами покладається обов`язок довести існування таких обставин. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що згідно з процедурою перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами підставою його здійснення є одна з обставин, визначених у ч. 2 ст. 459 КПК України, що на час подання відповідної заяви підтверджена належними засобами доказування. З огляду на те, що за діяння на які посилається засуджений (застосування недозволених методів слідства та штучне створення доказів), передбачена кримінальна відповідальність (ст.ст.365, ч.2 ст.372, 373, 374 КК України ), належним засобом доказування існування викладених у заяві засудженого обставин слід вважати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти. Проте належного підтвердження своїх доводів засуджений суду не надав. Навпаки, як свідчать матеріали справи, за заявами ОСОБА_8 двічі здійснювалася перевірка відповідних обставин, однак жодних підтверджень версії засудженого встановлено не було.

Щодо факту надання показів без участі захисника та врахування їх судом першої інстанції.

Як вбачається зі змісту вироку Централього районного суду м.Миколаєва від 27 листопада 2012 року, визнаючи ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених п.п.4, 10, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153 КК України, суд першої інстанції врахував його визнавальні показання, що були надані під час досудового слідства.

За твердженням засудженого вказані показання він надавав без участі захисника, що на його думку також вказує на існування нововиявленої обставини - штучне створення органом досудового слідства доказів винуватості.

На думку суду апеляційної інстанції місцевий суд обґрунтовано відхилив в тому числі і зазначені доводи, адже вказана обставина також не є нововиявленою в силу того, що вона була відома місцевому суду під час розгляду справи відносно ОСОБА_8 по суті.

Так, Центральний районний суд м.Миколаєва розглядаючи справу за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених п.п.4, 10, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153 КК України, врахував показання ОСОБА_8 , що надані ним під час досудового слідства. При цьому суд першої інстанції встановив, що вказані покази надані ОСОБА_8 добровільно та за участю захисників (т.11 а.п.413). Тобто фактично, суд першої інстанції, ще в 2012 році надав оцінку твердженням ОСОБА_8 щодо процедури надання ним показань під час досудового слідства.

Більш того, зазначена обставина не є нововиявленою оскільки стосується лише дотримання органом досудового слідства процесуального законодавства під час допиту підсудного та не впливає на вірність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 щодо вчинення кримінальних правопорушень.

Як вбачається зі змісту вироку Централього районного суду м.Миколаєва від 27 листопада 2012 року суд першої інстанції взяв до уваги визнавальні покази ОСОБА_8 , що надані ним під час досудового слідства, проте, врахував їх у сукупності із показами, які засуджений надав під час судового розгляду та в яких останній заперечував свою вину. Суд фактично здійснив аналіз показань ОСОБА_8 наданих під час досудового слідства та судового розгляду з урахуванням відомостей, що встановлені на підставі інших доказів.

Згідно з матеріалами провадження під час досудового слідства з 10 березня 2012 року по 11 квітня 2012 року ОСОБА_8 в якості підозрюваного допитувався шість разів і лише 10 березня 2012 року без участі захисника (т.8 а.п.48). В той же час, 13.03.2012 (т.8 а.п.68), 13.03.2012 (т.8 а.п.78), 21.03.2012 (т.8 а.п.102), 30.03.2012 (т.8 а.п.137) та 11.04.2012 (т.8 а.п.161) ОСОБА_8 допитувався в присутності захисників. При цьому суд першої інстанції врахував усі показання ОСОБА_8 .

Разом із тим, в основу висновку суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, окрім показань засудженого, покладено й інші докази, зокрема, показання потерпілої, свідків, дані протоколів слідчих дій, висновки експертиз, на підставі дослідження яких судом ухвалено обвинувальний вирок. Крім того, питання доведеності вини ОСОБА_8 було предметом перевірки також судів апеляційної та касаційної інстанцій. Вказані суди не знайшли жодних порушень в такому аналізі та врахуванні показань ОСОБА_8 .

З огляду на це, саме лише посилання засудженого на врахування судом його показань, що надані під час досудового слідства, не може бути підставою для скасування вироку за нововиявленими обставинами, оскільки таке посилання не є достатнім для сумнівів у законності остаточного й обов`язкового до виконання судового рішення.

Щодо ознайомлення з матеріалами справи та їх пошкодження.

Що стосується доводів заяви засудженого про перегляд вироку за нововиявленими обставинами та апеляційної скарги захисника з приводу неможливості ознайомлення з матеріалами справи внаслідок їх пошкодження, то суд апеляційної інстанції оцінює їх критично.

Дійсно, в матеріалах провадження міститься акт №208 від 10 жовтня 2019 року складений відділом забезпечення автоматизованого розподілу судових справ та діловодства Центрального районного суду м.Миколаєва про те, що при надходження матеріалів за заявою засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Центрального районного суду м.Миколаєва від 27.11.2012 за нововиявленими обставинами, виявлено, що матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в 12 томах пошкоджені внаслідок залиття водою (а.п.143 т.3 матеріалів за заявою щодо нововиявлених обставин), (а.п. 193 т.2 матеріалів за заявою щодо нововиявлених обставин).

Разом із цим, факт пошкодження матеріалів кримінальної справи не є нововиявленою обставиною, оскільки зазначена обставина не впливає на висновки суду, що наведені у вироку Центрального районного суду м.Миколаєва від 27 листопада 2012 року, адже на час розгляду справи, як в суді першої, так апеляційної і касаційної інстанції матеріали перебували в належному стані. Факт залиття матеріалів виявлено лише 10 жовтня 2019 року більш ніж через 5 років після завершення касаційного перегляду справи.

Що стосується доводів засудженого з приводу того, що вказані матеріали кримінальної справи пошкоджено з метою приховування штучно створених чи підроблених доказів, то вони є безпідставними, оскільки такі твердження не підтверджені жодними належними доказами. По-перше, ні засудженим, ні захисником не доведено факт штучного створення чи підроблення доказів в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 . По-друге, такі твердження носять загальний характер, без посилання на конкретні докази, які на думку засудженого могли бути штучно створені чи підроблені та в подальшому пошкоджені чи знищені таким чином. Стверджуючи про пошкодження матеріалів провадження, які за версією засудженого є сфабрикованими, із наявних 12 томів матеріалів кримінальної справи, він не наводить жодного конкретного документа, який внаслідок пошкодження неможливо прочитати. По-третє, матеріали провадження містять акт №208 від 10 жовтня 2019 року в якому наведені обставини пошкодження матеріалів справи.

На думку суду апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги захисника з приводу того, що суд першої інстанції відповідно до вимог ч.4 ст.466 КПК України не дослідив докази, щодо обставин, які встановлені в судовому рішенні та які оспорюються засудженим, є безпідставними, оскільки засуджений у своїй заяві стверджував про пошкодження на його думку сфабрикованих матеріалів кримінальної справи, однак не наводив конкретного переліку таких матеріалів. Саме лише твердження засудженого про те, що в матеріалах провадження містяться сфабриковані докази без конкретних посилань на відповідні матеріали не зобов`язує суд досліджувати всі наявні в матеріалах справи докази з метою пошуку існування нововиявлених обставин.

Що стосується можливості засудженого ознайомитися із вказаними матеріалами справи, то суд апеляційної інстанції не вбачає жодних порушень прав ОСОБА_8 із вказаного приводу.

Слід зазначити, що з моменту порушення кримінальної справи ОСОБА_8 декілька разів ознайомлювався з матеріалами справи:

?з 17.04.2012 по 19.04.2012 після завершення розслідування та перед початком судового розгляду ОСОБА_8 ознайомлювався з матеріалами в присутності захисника. Ознайомився в повному обсязі (т.10 а.п.35);

?з 11.02 2013 по 12.02.2013 після завершення судового розгляду та перед початком апеляційного провадження ознайомився з матеріалами в повному обсязі (т.11 а.п.435);

?18.04.2013 перед початком апеляційного розгляду ознайомився з матеріалами в повному обсязі (т.12 а.п.81);

?10.10.2019 виявлено факт пошкодження матеріалів справи;

?З 04.02.2020 року по 30.04.2020 року в ході провадження про перегляд вироку за нововиявленими обставинами ОСОБА_8 ознайомився з матеріалами з 1 по 7 том (а.п.28 т.3 матеріалів за заявою щодо нововиявлених обставин);

?З 28.05.2020 по 09.06.2020 ОСОБА_8 ознайомився з томами 7 12 (а.п.35 т.3 матеріалів за заявою щодо нововиявлених обставин); Згідно розписки ОСОБА_8 станом на 09.06.2020 він в повному обсязі ознайомився з матеріалам справи (а.п.36 т.3 матеріалів за заявою щодо нововиявлених обставин);

?27.05.2020 ОСОБА_8 звернувся до суду із проханням надати йому копії матеріалів справи в електронному вигляді (а.п.32 т.3 матеріалів за заявою щодо нововиявлених обставин). 01.06.2020 Центральний районний суд м.Миколаєва на запит ОСОБА_8 надав йому відповідні матеріали в електронному вигляді (а.п.33 т.3 матеріалів за заявою щодо нововиявлених обставин). Відповідні електронні копії матеріалів також містяться в матеріалах справи (а.п. 169 т.2 матеріалів за заявою щодо нововиявлених обставин).

Як вбачається із розписок ОСОБА_8 в ході ознайомлення з матеріалами справи в 2020 році останній ознайомився з матеріалами в повному обсязі та не мав жодних зауважень щодо якості матеріалів справи під час ознайомлення. Більш того, засудженому 01 червня 2020 року також надано електронні копії матеріалів справи.

З метою належної перевірки позиції сторони захисту щодо неможливості ознайомлення засудженого з матеріалами справи апеляційним судом досліджено наявні матеріали кримінальної справи. В ході перевірки матеріалів встановлено, що частина матеріалів кримінальної справи має ознаки залиття їх водою. Поруч із цим, навіть попри наявність таких ознак, документи, що містяться в матеріалах можливо ідентифікувати та прочитати їх зміст. При цьому ОСОБА_8 було надано достатньо можливостей та часу реалізувати право на ознайомлення з матеріалами справи, в тому числі і в електронному вигляді.

Окремо слід звернути увагу на якість матеріалів провадження, які стосуються допиту ОСОБА_8 під час досудового слідства. Так, наявні в матеріалах провадження протоколи допиту ОСОБА_8 від 10 березня 2012 року (т.8 а.п.48), від 13 березня 2012 року (т.8 а.п.68), від 13 березня 2012 року (т.8 а.п.78), від 21 березня 2012 року (т.8 а.п.102), 30 березня 2012 року (т.8 а.п.137) та від 11 квітня 2012 року (т.8 а.п.161), попри сліди залиття мають достатню якість для встановлення змісту вказаних документів, зокрема описаних ОСОБА_8 обставин.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає порушень прав ОСОБА_8 передбачених п. «b» ч.3 ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Що стосується посилання захисника на порушення п. «с» ч.3 ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод то захисник із вказаного приводу не навів жодних аргументів із посиланням на відповідні обставини. Натомість матеріали провадження свідчать, що під час ініційованого ОСОБА_8 провадження з приводу перегляду вироку за нововиявленими обставинами йому надано реальні та достатні можливості захищати себе особисто та використовувати юридичну допомогу захисника. Під час розгляду заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами ОСОБА_8 приймав особисту участь у судовому засіданні, тобто мав достатньо можливостей захищати себе шляхом наведення відповідних аргументів на підтвердження своєї позиції. Аналогічні можливості засудженому забезпечено і під час апеляційного провадження. Більш того, під час даного провадження щодо перегляду вироку за нововиявленими обставинами засуджений представлений захисником ОСОБА_7 .

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що вирішуючи заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи та дійшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого.

Оскаржувана ухвала відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому повинна бути залишена без змін.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407, 419, 459, 467 КПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 23 листопада 2020 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_8 про перегляд вироку Центрального районного суду м.Миколаєва від 27.11.2012 року за нововиявленими обставинами, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4