Справа №705/6631/24
1-в/705/646/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації СВК №92

(в режимі відео конференції) ОСОБА_4

засудженого (в режимі відео конференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань, в режимі відеоконференції між судом та ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92», матеріали клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо звільнення від покарання та приведення вироку у відповідності до вимог Закону України,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про звільнення від покарання та приведення вироку Галицького районного суду м. Львова, у відповідності до вимог Закону України.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив суд привести покарання призначене засудженому ОСОБА_5 у відповідність до вимог КК України з урахуванням змін, передбачених Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886- ІХ від 18.07.2024. Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№92)» за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 13.08.2024 за вчинення 21.09.2023 року злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за вказаним вироком частково приєднано покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 09.08.2023, яким останнього засуджено до покарання у виді 1 року обмеження волі. Та остаточно до відбуття покарання визначено 5 років 3 місяці позбавлення волі. До покарання за вказаним вироком на підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 28.04.2022, яким останнього засуджено до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Та остаточно до відбування покарання визначено 5 років 1 місяць позбавлення волі. Згідно вироку Галицького районного суду м. Львова від 28.04.2022 ОСОБА_6 засуджений за вчинення 10.04.2022 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, яким намагався заподіяти шкоду потерпілому на суму 301 грн.. Оскільки розмір шкоди заподіяний злочином від 10.04.2022, не перевищує 2-х неоподаткованих мінімумів доходів громадян, який станом на 01.01.2022 становив 2481 грн., засудженого ОСОБА_5 необхідно звільнити від призначеного покарання за діяння, вчинене 10.04.2022, караність якого усунено на підставі ч. 2 ст. 74 КК України та п. 13 ст. 537 КПК України.

Вважає за необхідне звільнити засудженого ОСОБА_5 від покарання, призначеного по епізоду вчинення 10.04.2022 спроби таємного викрадення майна ТОВ ТВК «Львів холод» на суму 301 грн..

Оскільки правових підстав для зміни кваліфікації кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 та ч. 2 ст. 309 КК України не має, та дія Закону України №3886-ІХ не поширюється та ст. 309 КК України необхідно визначити ОСОБА_5 покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 13.08.2024 за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 09.08.2023 та остаточно до відбування покарання визначити 1 рік 3 місяці позбавлення волі. Початок строку відбування покарання рахувати з 13.08.2024 року.

Представник СВК №92 в судовому засідання при вирішенні клопотання засудженого поклався на думку суду.

Вивчивши матеріали особової справи, беручи до уваги думку засудженого, позицію прокурора та представника установи, суд дійшов висновку, що таке клопотання підлягає до задоволення за наступних підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відбуває покарання в Державні установі «Старобабанівська виправна колонія (№92)» в Черкаській області, який:

-засуджений 28.04.2022 року Галицьким районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

Згідно вироку Галицького районного суду м. Львова від 28.04.2022 ОСОБА_5 засуджений за вчинення 10.04.2022 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, яким заподіяв шкоду потерпілому на суму 301 грн..

-засуджений 09.08.2023 року Голосіївським районним судом м. Києва, за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України приєднано до призначеного покарання частину невідбутого покарання призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 28.04.2022 та призначено остаточне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

-засуджений 13.08.2024 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 09.08.2023 та за сукупністю вироків призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

Оскільки розмір шкоди заподіяний злочином від 10.04.2022не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який станом на 01.01.2022 становив 3028 грн., засудженого ОСОБА_5 необхідно звільнити від призначеного покарання за діяння, вчинене 10.04.2022, караність якого усунено на підставі ч. 2 ст. 74 КК України та п. 13 ст. 537 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» № 3886-IX від 18 липня 2024 року відповідно до якого у новій редакції викладено статтю 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

Згідно з ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частина 2 ст. 51 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за дію, передбачену частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отож, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення ч. 2 ст. 4 КК України та ч. 1 ст. 5 КК України, таємне викрадення чужого майна на час, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_5 діяння (10.04.2022)кваліфікувалося б за ч. 2 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки. Тобто, розмір заподіяної шкоди не перевищує 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 01.01.2022.

Зазначене узгоджується з позицією викладеною у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі №278/1566/21.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст.537,539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.

Привести вирок Святошинського районного суду м. Києва від 13.08.2024р. щодо ОСОБА_5 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного по епізоду вчинення 10.04.2022 таємного викрадення майна на суму 301 грн..

Оскільки правових підстав для зміни кваліфікації кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 та ч. 2 ст. 309 КК України не має, та дія Закону України №3886-ІХ не поширюється та ст. 309 КК України необхідно визначити ОСОБА_5 покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 13.08.2024 за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 09.08.2023 та остаточно до відбування покарання визначити 1 рік 3 місяці позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з 13.08.2024 року.

Роз`яснити засудженому, що від покарання або його частини, що їх особа законно відбула на підставі вищевказаного вироку суду до декриміналізації злочину, вона не може бути звільнена, а понесені особою правообмеження у цьому разі не підлягають відшкодуванню чи компенсації.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_7