Справа № 485/1119/23
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем УКРАЇНИ

14.10.2024 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка кримінальне провадження №0000014 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снігурівка Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИВ:

24.02.2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України запроваджений воєнний стан на всій території України, строк дії якого був неодноразово продовжений та діє на теперішній час.

24.02.2022 року військовослужбовці збройних сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну та здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі АДРЕСА_1 та встановили контроль над нею, у тому числі через створені окупаційні адміністрації.

Таким чином у період з 19.03.2022 року по 10.11.2022 року територія Снігурівської міської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області вважалася окупованою, оскільки фактично перебувала під владою збройних сил Російської Федерації.

Водночас громадянин України ОСОБА_3 , який проживав в АДРЕСА_1 , був достеменно поінформованим, що у 2014 році розпочалась збройна агресія Російської Федерації проти України, а також те, що з 24.04.2022 вона переросла у широкомасштабне вторгнення військ Російської Федерації на територію суверенної держави, до громадянства якої вона належить.

Проте в силу свого життєвого і професійного досвіду, усвідомлюючи, що Україна є унітарною державою, її суверенітет України поширюється на всю територію держави, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, громадянин України ОСОБА_3 , перебуваючи в м. Снігурівка Баштанського району Миколаївської області, починаючи з 22 серпня 2022 року, діючи в інтересах та на користь Російської Федерації, умисно надав згоду на добровільне зайняття посади директора так званого «Муниципального унитарного предприятия «Снигирёвское благоустройство» (далі «МУП «Снигирёвское благоустроство»).

01.09.2022 року ОСОБА_3 на виконання вказаного вище указу «О создании Муниципального унитарного предприятия «Снигирёвское благоустройства» надав документи до так званої «Податкової служби Херсонської області» з метою реєстрації незаконно створеного підприємства «МУП «Снигирёвское благоустроство». За результатами проведених ОСОБА_3 дій створено юридичну особу «МУП «Снигирёвское благоустроство» (номер запису обліку - ), про що внесено відповідні відомості до так званого «Реєстру юридичних осіб, які здійснюють діяльність на території Херсонської області». Відповідно до встановлених відомостей «МУП «Снигирёвское благоустроство» як юридична особа зареєстроване за адресою АДРЕСА_2 , однак фактично свою діяльність підприємство здійснювало за адресою: АДРЕСА_3 .

Разом з цим 01.09.2022 року ОСОБА_3 , керуючись ідеологічними та корисливими мотивами, розпочав здійснювати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції на посаді директора так званого «МУП «Снигирёвское благоустройство» (номер запису обліку - ), які спрямовувались на підтримку окупаційного режиму та забезпечення діяльності незаконного підприємства, створеного незаконним органом влади так званою «ВЦА Снівгурівського району» під контролем окупаційної влади, а саме: здійснював прийом на роботу працівників для забезпечення діяльності підконтрольного йому підприємства; встановлював графік роботи, проводив колективні наради з організації роботи підконтрольного йому підприємства; отримував грошові кошти та надавав вказівки підконтрольним йому робітникам бухгалтерського відділу на здійснення виплат заробітної плати та матеріальної допомоги працівникам так званого «МУП «Снигирёвское благоустройство» в грошовій валюті Російської Федерації (рублях); формував та передавав звітність роботи підконтрольного йому підприємства, в тому числі пов`язану з використанням наданих підприємству коштів; здійснював розпорядження комунальним майном, яке поставлено на облік незаконно створеного підприємства так званого «МУП «Снигирёвское благоустройство».

Злочинна діяльність ОСОБА_3 була припинена 11.11.2022 року у зв`язку зі звільненням ЗСУ Снігурівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 111-1 КК України добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 розглядалось в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого, у зв`язку з чим він показання суду не надавав, натомість його захист здійснювався захисником, який при розгляді справи в суді вказав, що за встановлених обставин ОСОБА_3 , який проживав в м. Снігурівка до його окупації, після здійснення окупації міг перебувати в стані крайньої необхідності, під впливом якого він не міг відмовитись від зайняття відповідної посади під погрозами та тиском.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, підтверджується дослідженими судом доказами в їх сукупності.

Свідок ОСОБА_6 в суді показала, що її серед інших осіб ОСОБА_3 як начальник Снігурівського благоустрою запросив на роботу, за яку їй передбачалась заробітна плата в 20 000 рублів. Вона написала відповідну заяву на його ім`я та приблизно місяць пропрацювала на даному підприємстві, але заробітної плати не отримала. В подальшому свідок знає, що ОСОБА_3 поїхав до міста Херсон за заробітною платою для працівників підприємства та більше не повернувся. ОСОБА_3 протягом часу роботи на підприємстві ніхто не погрожував.

Свідок ОСОБА_7 в суді вказав, що до окупації м. Снігурівка працював водієм на місцевому підприємстві з благоустрою, після початку окупації він припинив приходити на роботу. Влітку 2022 року, коли свідок йшов за хлібом, то зустрів ОСОБА_3 , який попросив свідка вийти на роботу, щоб вивозити сміття. 01.09.2022 року свідок написав заяву на ім`я ОСОБА_3 за наданим йому зразком про прийняття на роботу водієм на підприємство благоустрою. Сам ОСОБА_3 вказав свідку, на якій машині він працюватиме. За виконувану роботу свідку обіцяли оплату в розмірі 40 000 рублів, але він заробітної плати жодного разу не отримав. Перед деокупації Снігурівки ОСОБА_3 виїхав до м. Херсона за заробітною платою для працівників, але назад не повернувся. Свідок не знає, щоб хтось ОСОБА_3 погрожував, при появі його на підприємстві, його ніхто не супроводжував та росіяни підприємство не відвідували, а на ньому працювали тільки місцеві мешканці.

Свідок ОСОБА_8 в суді показав, що 12.09.2022 року ОСОБА_3 запропонував йому посаду головного бухгалтера, свідок погодився та написав на ім`я ОСОБА_3 заяву про прийняття на роботу з 14.09.2022 року. З того ж дня свідок вийшов на роботу. До апарату даного підприємства входили бухгалтери, юрист і керівник, та вони працювали в іншому приміщенні, аніж власне виробнича база підприємства. Свідок особисто підписував відомості про нарахування заробітної плати підприємства і на цей час у відповідних відомостях підпис ОСОБА_3 вже стояв. В судовому засіданні свідок підтвердив належність йому підписів в наданих стороною обвинувачення копіях документів. Печатка та установчі документи підприємства були у ОСОБА_3 . Оклад свідка становив 50 000 рублів і один раз він отримав заробітну плату та матеріальну допомогу. Свідок жодного разу не чув, щоб хтось погрожував ОСОБА_3 , ОСОБА_3 нікого не боявся, кожного дня ходив в окупаційну адміністрацію, навпаки іноді іншим погрожував особою з позивним «101-й». На самому підприємстві військових чи інших росіян не було. ОСОБА_3 залишив місто разом з евакуацією окупаційної адміністрації.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань слідує, що слідчим відділом УСБУ в Миколаївській області з 06.01.2023 року здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000014 за ч.5 ст.111-1 КК України за фактом добровільного зайняття громадянином України «Л.Ю.В.» під час окупації представниками зс рф м. Снігурівка Миколаївської області в період з 19.03.2022 року по 11.11.2022 року посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконно створеному на тимчасово окупованій території органі влади, а саме зайняв посаду директора в так званому Муниципальном унитарном предприятии «Снигирёвское благоустроство».

06.01.2024 року УСБУ в Миколаївській області повідомлений керівник Миколаївської обласної прокуратури про початок досудового розслідування вказаного кримінального провадження за фактом добровільного зайняття вказаної вище посади ОСОБА_3 .

Відповідно до постанови прокурора від 11.01.2023 року з матеріалів кримінального провадження №0000146 за ч.5 ст.111-1 КК України виділені у кримінальне провадження №0000014 за ч.5 ст.111-1 КК України копія протоколу огляду документів від 11.01.2023 року з додатками на 24 аркушах та копія протоколу огляду документів, вилучених за адресою: АДРЕСА_4 , з додатками на 3 аркушах.

Відповідно до копії заяви голови Снігурівської міської ради ОСОБА_9 від 03.12.2022 року остання добровільно видала слідчому виявлені нею в ході огляду кабінету КП «Снігурівського благоустрою» за адресою: вул. Суворова, 33 м. Снігурівка Баштанського району документи, які свідчать про функціонування в м. Снігурівка в період окупації так званого МУП «Снигирёвское благоустроство».

Згідно з копією протоколу огляду від 11.01.2023 року слідчим оглянуті добровільно видані головою Снігурівської міської ради ОСОБА_9 , які були виявлені в приміщенні кабінету КП «Снігурівського благоустрою» за адресою: вул. Суворова, 33 м. Снігурівка Баштанського району.

Відповідно до складеної російською мовою копії виписки з так званого реєстру юридичних осіб, які здійснюють діяльність в Херсонській області від 01.09.2022 року № 1000-4321 з 01.09.2022 року керівником так званого МУП «Снигирёвское благоустроство» вказаний ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно зі складеною російською мовою копією списку працівників так званого МУП «Снигирёвское благоустроство» директором такого підприємства з 01.09.2022 року вказаний ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий 10.11.1995 року.

Відповідно до складеної російською мовою копії відомості про виплату заробітної плати за вересень 2022 року працівникам так званого МУП «Снигирёвское благоустроство», серед інших, ОСОБА_3 належали до виплати 55 000 рублів. Така відомість підписана головним бухгалтером ОСОБА_8 та затверджений директором ОСОБА_3 з відтиском печатки підприємства.

Згідно зі складеними російською мовою копіями відомостей про виплату матеріальної допомоги за вересень 2022 року працівникам так званого МУП «Снигирёвское благоустроство», серед інших, ОСОБА_3 належали до виплати 10 000 рублів. Такі відомості підписані головним бухгалтером ОСОБА_8 з відтиском печатки підприємства в графі про їх затвердження.

Відповідно до складеної російською мовою копії звіту від 10.10.2022 року про використання отриманих безготівкових грошових коштів так званим МУП «Снигирёвское благоустроство» даний звіт підписаний головним бухгалтером ОСОБА_8 та містять графу для підпису директора ОСОБА_3 .

Згідно зі складеною російською мовою копією розрахункової відомості за вересень 2022 року директору ОСОБА_3 належали до виплати 10 000 рублів. Така відомість затверджена директором ОСОБА_3 з відтиском печатки підприємства.

Відповідно до складених російською мовою копій звіту від 10.10.2022 року про використання отриманих безготівкових грошових коштів так званим МУП «Снигирёвское благоустроство» дані звіти підписані головним бухгалтером ОСОБА_8 та директором ОСОБА_3 з відтиском печатки підприємства.

Згідно з копією складеного російською мовою указу від 22.08.2022 року так званого головою ВЦА Снігурівського району директором так званого МУП «Снигирёвское благоустроство» призначений ОСОБА_3 .

Відповідно до складеного російською мовою копією відомостей про виплату заробітної плати за вересень 2022 року працівникам так званого МУП «Снигирёвское благоустроство», працівникам відповідно до наведеного в ній переліку під підпис виплачена заробітна плата в рублях. Такі відомості підписані головним бухгалтером ОСОБА_8 та затверджені директором ОСОБА_3 .

Згідно зі складеною російською мовою копією відомостей про виплату матеріальної допомоги за вересень 2022 року працівникам так званого МУП «Снигирёвское благоустроство», працівникам відповідно до наведеного в ній переліку під підпис виплачена матеріальна допомога в рублях. Такі відомості підписані головним бухгалтером ОСОБА_8 та затверджені директором ОСОБА_3 .

Відповідно до складеної російською мовою копії відомості про виплату заробітної плати за вересень 2022 року працівникам так званого МУП «Снигирёвское благоустроство», серед інших, ОСОБА_3 належали до виплати 55 000 рублів, які він отримав під підпис. Така відомість підписана головним бухгалтером ОСОБА_8 та затверджений директором ОСОБА_3 .

Згідно з копією протоколу огляду від 14.11.2022 року слідчим оглянуті вилучені у приміщенні Снігурівської гімназії за адресою: АДРЕСА_4 документи, серед яких під пунктом 1 - скріплені та пронумеровані 3 аркуші паперу машинописного тексту, складеного російською мовою «Временного положения о Военно-гражданской администрации Снигиревского района Херсонской области». Судом досліджений текст вказаного так званого «Временного положения о Военно-гражданской администрации Снигиревского района Херсонской области».

Відповідно до особової картки ДМС України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав паспорт громадянина України з номером НОМЕР_1 .

Суд не погоджується з позицією сторони захисту про те, що інкриміноване обвинуваченому діяння могло бути вчинене ним в стані крайньої необхідності.

Дійсно сам факт перебування певної особи на території, яка окупована іноземними військами, чинить на таку особу певний тиск, проте очевидним є те, що сам по собі такий факт не є свідченням того, що така особа автоматично діє в стані крайньої необхідності.

Суду при цьому не надані будь-які докази того, що обвинувачений ОСОБА_3 при його призначенні на відповідну посаду та в подальшому при виконанні ним службових обов`язків діяв під безпосередньою для нього чи його близьких родичів загрозою.

Навпаки з показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слідує, що ОСОБА_3 під час його роботи керівником так званого МУП «Снигирёвское благоустроство» ніхто не погрожував. Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 також вказали, що сторонніх осіб, військових чи інших росіян на вказаному підприємстві не було. Більше того свідок ОСОБА_8 вказав, що сам ОСОБА_3 погрожував іншим російськими військовими, називаючи їх позивні, крім того регулярно відвідував окупаційну адміністрацію та разом з окупаційною адміністрацію залишив м. Снігурівка перед його деокупацією. Крім того всі свідки вказали, що вони набирались на роботу безпосередньо ОСОБА_3 на добровільній основі без примусу. Також письмовими доказами, а саме відомостями про виплату заробітної плати за вересень 2022 року, підтверджується що за виконувану роботу ОСОБА_3 отримував заробітну плату.

Також описані вище обставини підтверджують, що ОСОБА_3 був необмежений в пересуванні навіть за межі м. Снігурівка, тому, якщо і могла б бути певна загроза йому чи його близьким, чого, як вказано вище, судом не встановлено, то цілком очевидно він міг усунути таку загрозу іншим чином, аніж зайняття відповідної посади, в тому числі шляхом виїзду з м. Снігурівка.

Натомість обвинувачений ОСОБА_3 не тільки зайняв відповідну посаду, а і активно діяв на ній, зареєструвавши відповідне підприємство як юридичну особу, набираючи персонал на таке підприємство. До речі, як слідує з показань вказаних вище свідків, вони набирались на відповідну роботу на добровільній основі без будь-якого тиску і примусу, що, у свою чергу, підтверджує, що і ОСОБА_3 відповідну посаду обійняв добровільно та без примусу, оскільки з врахуванням специфіки діяльності подубни комунальних підприємств призначення керівника підприємства без набору робітників та іншого персоналу не досягне мети створення подібного підприємства. За таких обставин маловірогідним є те, що керівник підприємства був змушений обійняти відповідну посаду під тиском, а підлеглі йому працівники, які також проживали на той час на окупованій території, - на добровільних засадах.

Комплекс вказаних фактів поза розумним сумнівом доводить те, що ОСОБА_3 не був обмежений в свободі чи пересуванні при його роботі директором відповідного підприємства, діяв вільно, на власний розсуд та його поведінка відповідала його вільному вольовому вибору відповідної моделі поведінки, при цьому очевидним є те, що він мав змогу відмовитись від такої роботи. Отже зайняття ОСОБА_3 відповідної посади було цілком добровільним без тиску на нього чи іншого виду примусу. Натомість такими своїми діями обвинувачений сприяв окупаційній адміністрації розширити та закріпити свій вплив на тимчасово окупованій території.

При цьому відповідно до п. 6 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окупаційна адміністрація Російської Федерації - сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

За такого, характер діяльності та спосіб утворення на тимчасово окупованій території м. Снігурівка так званого МУП «Снигирёвское благоустроство» свідчать про те, що вказане підприємство входило до системи незаконно утворених окупаційних органів які виконували властиві органам влади та місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України.

Отже добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у такому підприємстві утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України.

Висновки суду щодо цього узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 31.01.2024 року по справі № 638/5446/22.

При цьому, ОСОБА_3 , добровільно обіймаючи посаду директора відповідного підприємства, як його керівник мав повний спектр організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій щодо управління таким підприємством та його працівниками, які були в підпорядкуванні обвинуваченого.

Таким чином, встановлені судом обставин вказують на доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 374 КПК України у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_3 , як підозрюваного та обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження повідомлення від 13.01.2023 року про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК, у відповідності до вимог ст.111-112, 276-279 та глави 11 КПК України, 18.01.2023 року було опубліковане в газеті «Урядовий кур`єр» (Т.1 а.с. 166-167) та 16.01.2023 року на сайті офісу Генерального прокурора (Т.1 а.с. 169).

Крім того, одночасно на вказаних ресурсах були опубліковані повістки про виклики ОСОБА_3 до органу досудового розслідування для вручення повідомлення про підозру.

26.01.2023 року ОСОБА_3 був оголошений в розшук (Т.1 а.с. 170) та на підставі дозволу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.08.2023 року в межах даного провадження проводилось спеціальне досудове розслідування (Т.1 а.с. 183-186).

Також ОСОБА_3 неодноразово викликався до слідчого (прокурора), у тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (в газеті «Урядовий кур`єр») і на офіційному сайті офісу Генерального прокурора (Т.1 а.с. 166-169, 187-192).

Повістки про виклики ОСОБА_3 на стадії судового провадження були опубліковані у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме в газеті «Урядовий кур`єр», на веб-сайті Баштанського районного суду Миколаївської області, на веб-сайті офісу Генерального прокурора, передавалися через захисника, надсилалися на останню відому адресу його проживання.

Згідно з повідомленням УСБУ в Миколаївській області від 10.08.2023 року ОСОБА_3 переховується на тимчасово окупованій території України, а саме у м. Скадовськ Херсонської області, тим самим він ухиляється від явки до суду.

Відповідно до ухвали Баштанського районного суду Миколаївської області від 17.06.2024 року відносно ОСОБА_3 здійснюється спеціальне судове провадження (Т.1 а.с. 203-205).

При цьому обвинувачений у судовому провадженні був представлений безоплатним захисником ОСОБА_5 , який не був пасивним у своїй діяльності, оскільки висловлював свої заперечення проти заявлених клопотань сторони обвинувачення, брав участь в перехресному допиті свідків, ставлячи їм питання, у судових дебатах заперечував обґрунтованість обвинувачення та просив оцінити дії обвинуваченого з точки зору його перебування в стані крайньої необхідності з викладенням обґрунтувань своєї позиції.

З огляду на викладене, суд вважає, що стороною обвинувачення та судом були вжиті всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_3 , як підозрюваного та обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження.

Обставини, які б пом`якшували покарання обвинуваченого, відсутні.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину обвинуваченим з використанням умов воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, не має негативної характеристики за місцем проживання, характер вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, яке віднесене до категорії тяжких злочинів.

З врахуванням особи винного, відсутності обставин, які б пом`якшували покарання, за наявності обставини, яка обтяжує покарання, обставин вчинення злочину, ухилення обвинуваченого від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, з врахуванням того, що подібний злочин в умовах воєнного стану є особливо небезпечним для українського суспільства та незалежності держави, як такий, що загрожує їх фактичному існуванню, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.5 ст. 111-1 КК України, з позбавленням права обіймати відповідні посади та з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370,374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, і призначити йому покарання у виді шести років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, а також посади, пов`язані з наданням публічних послуг, на строк десять років та з конфіскацією усього належного йому майна.

Початок строку відбування ОСОБА_3 покарання рахувати з дня його затримання на виконання даного вироку після набрання ним законної сили.

Обраний відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою вважати продовженим відповідно до ч.6 ст.193 КПК України до набрання даним вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Баштанський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженим у той самий строк з моменту вручення копії вироку.

Роз`яснити обвинуваченому право подати заяву до Баштанського районного суду Миколаївської області про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду, якщо він був пропущений з поважних причин.

суддя: