Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5691/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/442/24
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар: ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

володільця майна ОСОБА_7 ,

представника володільця майна- адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу представника володільця майна- адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 26.06.2024,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000025 від 19.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, та накладено арешт, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, на майно, вилучене 14.06.2024 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою місця розташування земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0294: ОСОБА_23, а саме на:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та № НОМЕР_1 на сідловий тягач «Renault Magnum» д.н.з НОМЕР_2 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та № НОМЕР_3 на напівпричіп д.н.з НОМЕР_4 ;

- банківські картки АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , АТ «Універсалбанк» за № НОМЕР_7 , АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 ;

- тримач для сім-карти ПрАТ «Київстар» НОМЕР_10 та сім-карта;

- 3 сім-карти з маркуванням « НОМЕР_11 », « НОМЕР_12 », « НОМЕР_13 »;

- мобільний телефон марки «TECNO» з ІМЕІ НОМЕР_14 , НОМЕР_15 без сім-карт;

- мобільний телефон марки «NOKIA 7230» без сім-карти;

- копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та № НОМЕР_16 на причіп-рефрижератор «UTILITY VS2D» д.н.з. НОМЕР_17 ;

- довіреність на розпорядження причепом марки «ПП GRAY ADAMS», укладена між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та витяг з реєстру до неї;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та № НОМЕР_18 на фургон «VOLVO FL 10H» д.н.з. НОМЕР_19 ;

- посвідчення водія на ОСОБА_13 ;

- клаптик паперу з написами та клаптик стартового пакету з написами;

- 3 дублюючі таблички (шильдики), 2 з яких на автомобіль «VOLVO» WIN-код НОМЕР_20 , 1 на автомобіль «RENAULT V.I.» WIN-код № НОМЕР_21 ;

- печатки на «ФОП ОСОБА_7 »;

- договори найму транспортного засобу, договори застави транспортного засобу, пусті незаповнені ТТН, подорожні листи, а також документи, видані на польській та чеській мові щодо реєстрації транспортного засобу;

- дублююча табличка на транспортний засіб «VOLVO» WIN-код № НОМЕР_22 ;

- мобільний телефон марки «OUKITEL» та сім-карта ПрАТ «Київстар» з маркуванням « НОМЕР_23 »;

- 2 банківські картки ПАТ «банк Південний» № НОМЕР_24 та АТ «Альфа-Банк» № НОМЕР_25 ;

- банківська карта АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_26 ;

- папка з документацією на транспортний засіб «VOLVO» д.н.з. НОМЕР_27 ;

- печатка ТОВ «АЛІОР ГРУП» код 41342807;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та № НОМЕР_28 на вантажний сідловий тягач «RENAULT MAGNUM 480» д.н.з. НОМЕР_29 ;

- НОМЕР_30 дублюючі таблички (шильдики) до «RENAULT V.I.» з WІN-кодом НОМЕР_54;

- страхові поліси, протокол перевірки техстану транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_29 , договір застави, договір позики, лист дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП в м. Києві вих. №00567/125/50-2021 від 04.10.2021;

- 25 банківських карток різних банків;

- мобільний телефон марки «HUAWEI Mate 10 Lite» з ІМЕІ НОМЕР_31 та НОМЕР_32 з 2 сім-картами ПрАТ «Київстар»;

- відеореєстратор марки «TECHEGE» моделі «K8204-W»;

- GPS трекер чорного кольору з ІМЕІ НОМЕР_33 ;

- мобільний телефон марки «TECNO POP 5» з ІМЕІ НОМЕР_34 ;

- мобільний телефон марки «TECNO POP 5 GO» з ІМЕІ НОМЕР_34 ;

- 2 аналогічні між собою свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та № НОМЕР_35 на фургон рефрижератор марки «SCHMITZ 24L», в одному з яких власником являється ОСОБА_14 , іншому - ОСОБА_15 ;

- 2 аналогічні між собою свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та № НОМЕР_36 на вантажний сідловий тягач марки «RENAULT MAGNUM» д.н.з. НОМЕР_37 , в одному з яких власником являється ОСОБА_14 , іншому - ТОВ «СТ СЕРВІС»;

- посвідчення водія ОСОБА_14 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на вантажний сідловий тягач «RENAULT MAGNUM» д.н.з. НОМЕР_38 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та № НОМЕР_39 на напівпричіп «KOGEL SN24» д.н.з. НОМЕР_40 ;

- 2 дублюючі таблички (шильдики) на «RENAULT V.I.» з WIN-кодом НОМЕР_55;

- копія паспорту та ідентифікаційного коду на ОСОБА_14 , а також кольорові вирізки сторінок паспорту на ОСОБА_14 ;

- 3 гумові частини печатки на « ОСОБА_16 », « ОСОБА_17 », « ОСОБА_18 »»

- 3 GPS трекера чорного кольору;

- сім-карта «Водафон» з маркуванням « НОМЕР_41 » та 8 стартових пакетів;

- GPS трекер чорного кольору з емблемою «TKSTAR»;

- мобільний телефон марки «Samsung» з ІМЕІ НОМЕР_42 , НОМЕР_43 ;

- мобільний телефон марки «С60» з ІМЕІ НОМЕР_34 та сім-картою НОМЕР_44 ;

- державні номерні знаки: НОМЕР_40 , НОМЕР_38 , НОМЕР_45 , НОМЕР_46 , НОМЕР_47 , НОМЕР_37 , НОМЕР_48 , НОМЕР_4 , НОМЕР_49 .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити у повному обсязі.

Зазначає, що слідчий суддя не надав належної оцінки обставинам справи, чим допустив неповноту судового розгляду, що в свою чергу, призвело до невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження.

Посилається на те, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 06.06.2024 надано дозвіл на проведення обшуку за адресою земельної ділянки з кадастровим номером 0:02:001:0294, що на праві власності належить ОСОБА_19 , тобто дозвіл на проведення обшуку був наданий за адресою місцезнаходження саме земельної ділянки, як іншого володіння особи.

У протоколі обшуку зазначено, що на виконання ухвали суду обшук було проведено за адресою земельної ділянки з кадастровим номером 0:02:001:0294. Проте, фактично обшук проводився на території земельної ділянки :02:001:0294, яка належить ОСОБА_20 , що підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру.

Вказує, що на момент проведення обшуку території земельної ділянки :02:001:0294 не існували підстави, передбачені ч.3 ст.233 КПК України для проведення обшуку без відповідної ухвали слідчого судді, пов`язані із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. Крім того, в матеріалах справи відсутня ухвала слідчого судді, яка б свідчила про те, що після проведення невідкладного обшуку він був легалізований.

Зазначає, що суд не врахував, що безпідставне проникнення до житла є недопустимим, оскільки це призводить до порушення прав людини і основоположних свобод, а також до недопустимості доказів отриманих у ході його проведення та похідні від них.

Вказує, що в ухвалі слідчого судді відсутні переконливі міркування щодо того, які саме фактичні обставини можуть бути підтверджені цими доказами, які сліди злочину вони на собі зберегли, яким є їх зв`язок із розслідуваним кримінальним правопорушенням.

Разом з тим просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 26.06.2024.

Вказує, що ОСОБА_7 з поважних причин у визначений законом строк не звернувся із апеляційною скаргою, оскільки в судовому засіданні не оголошувався ні повний, ні короткий текст судового рішення та в єдиному державному реєстрі судових рішень оскаржувана ухвала відсутня.

Повний текст оскаржуваного рішення не отримував, засобами поштового зв`язку рішення також не отримував, що унеможливлювало підготовку апеляційної скарги. Копію ухвалу суду отримав представник10.07.2024 після чого розпочато підготовку апеляційної скарги.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не пропущений.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_7 , його представника - адвоката ОСОБА_8 , які просили апеляційну скаргу задовольнити, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.2 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

Як вважає апеляційний суд, слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.132 КПК України, надав достатні і належні докази тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст.94 КПК України, належним чином оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

З матеріалів провадження убачається, що ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано.

Як зазначено в клопотанні про накладення арешту на майно, в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 19.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Згідно змісту клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 05 січня 2024 року ОСОБА_21 , використовуючи вантажний автомобіль марки "Мерседес-Бенц", д.н.з. НОМЕР_50 , з напівпричепом "Шварцмюллер SPA", р.н. НОМЕР_51 , та документи на ім`я " ОСОБА_22 ", отримав для перевезення 9100 кг брухту алюмінію, в смт. Миропіль, Житомирського району Житомирської області, та незаконно заволодів шляхом обману (шахрайство), вказаним вантажем, в умовах воєнного стану, чим завдав значної шкоди ПП "Профільні системи" на суму 309 172,50 грн.

30.04.2024 о 19 год. 26 хв. ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Також встановлено, що до вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який надав ОСОБА_21 , для використання під час вчинення вказаного вище злочину підроблені документи, а саме: водійське посвідчення та реєстраційні свідоцтва на вантажний автомобіль марки «Мерседес-Бенц» з д.н.з. НОМЕР_52 з напівпричепом «Шварцмюллер SPA» д.н.з. НОМЕР_53 , у тому числі маскуючи засоби у вигляді клейкої стрічки синього кольору та недійсні номерні знаки, де у подальшому таким чином ОСОБА_21 заволодів вищевказаним майном.

В період з 06 год. 52 хв. по 10 год. 44 хв. 14.06.2024, на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на території земельної ділянки з кадастровим номером № 0:02:001:0294, що за адресою АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено майно, на яке слідчий просить накласти арешт.

14.06.2024 слідчим СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 винесено постанову про визнання вищевказаного майна речовими доказами у кримінальному провадженні.

Необхідність арешту майна слідчий обґрунтовує метою збереження вилученого майна як речових доказів.

14.06.20244 слідчий СУ ГУНП в Житомирській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з відповідним клопотанням про арешт вище зазначеного майна, за результатами судового розгляду слідчим суддею постановлена оскаржувана ухвала.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту, та що майно, на яке накладено арешт та зазначене в клопотанні, підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини доведено слідчим доданими до клопотання доказами, а відтак існували реальні підстави для накладення арешту на майно, з метою збереження і використання як доказів у кримінальному провадженні.

В свою чергу, слідчий суддя під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт, відповідає вимогам ч.2 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

Крім того, слідчим суддею ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, та зроблено правильний висновок про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на майно вилучене в ході проведення обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , що на території земельної ділянки з кадастровим номером № 0:02:001:0294, що за адресою АДРЕСА_1 .

При цьому, слідчим суддею враховано, що вказане вище вилучене майно могло використовуватись під час вчинення розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України (банківські картки, свідоцтва про реєстрацію ТЗ, посвідчення водія, дублюючі таблички, державні номерні знаки, GPS-трекери, печатки, документація, договори, сім-карти, мобільні телефони), та прийшов до правильного висновку, що наявна обґрунтована потреба в накладенні на них арешту.

З огляду на зазначене, як вважає апеляційний суд, висновки слідчого судді про арешт, викладені в оскаржуваному рішенні, цілком доведені матеріалами кримінального провадження та долученими до клопотання про накладення арешту документами на підтвердження того, що обмеження прав власника майна співвідносяться із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для їх арешту.

Посилання апелянта на те, що дозвіл на проведення обшуку був наданий за адресою місцезнаходження земельної ділянки іншого володіння особи, колегія суддів визнає безпідставними, та такими, що спростовується матеріалами провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження під час розгляду клопотання слідчим суддею допитано слідчого, який в судовому засіданні пояснив, що під час звернення до суду із клопотанням про обшук за місцем проживання ОСОБА_7 за місцезнаходженням земельної ділянки, в ньому було допущено описку в частині зазначення кадастрового номеру земельної ділянки та помилково зазначено чотири двійки замість трьох 0:02:001:0294 ). Разом з тим, таке клопотання містило інформаційну довідку № 380966364 від 31.05.2024 щодо обшукуваної земельної ділянки, в якій зазначено належні відомості щодо такої земельної ділянки, а саме номер :02:001:0294, право власності на яку належить ОСОБА_20 . Крім того, зазначив, що обшук був фактично проведений за місцем проживання ОСОБА_7 та вилучено речі та документи, які мають значення у кримінальному провадженні.

При цьому ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечував, що обшук було проведено за його місцем проживання.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, розгляд клопотання органу досудового розслідування, судом першої інстанції проведено у порядок та спосіб визначеним КПК України, як і створені всі умови для реалізації права на захист та доступу до суду.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна. Слідчий суддя дотримався вимог п.п.5, 6 ч.2 ст.173 КПК України, та врахував розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги щодо істотних порушень слідчим суддею норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а зазначені в апеляційній скарзі обставини є необґрунтованими.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб та в межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими, підстав для обґрунтованого сумніву в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника володільця майна- адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 26.06.2024 про накладення арешту на майно, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено об 11 годині 30 хвилин 29.07.2024р.

Судді :