Провадження № 11-кп/824/3043/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 15 січня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

02.09.2022 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, який не сплачено

засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та на підставі ст.76 КК України зобов`язано періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 02.09.2022, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень - виконувати самостійно. Вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат,

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 , будучи протягом року, а саме 02.09.2022 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України, 07.07.2023 приблизно о 13.10 годин перебуваючи поблизу станції метро «Святошин» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, побачив частину блістеру в якому знаходились дві таблетки наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). В цей час у останнього винник злочинний умисел направлений на незаконне придбання, та зберігання даного наркотичного засобу для особистого вживання без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, ОСОБА_7 підняв та поклав вказану частину блістеру, в якому знаходились дві таблетки наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) до передньої лівої кишені своїх шортів, які були одягнуті на ньому на той час, тим самим, умисно незаконно придбав та розпочав незаконно зберігати вказаний наркотичний засіб, для особистого вживання без мети збуту.

Після чого, ОСОБА_7 07.07.2023, продовжуючи свої злочинні дії, незаконно зберігаючи при собі вказаний наркотичний засіб обіг якого обмежено - метадон (фенадон), переніс його до станції метро «Святошин» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де приблизно о 13.20 годин, перебуваючи у вестибюлі зазначеної станції, і був зупинений працівником поліції та запрошений до кімнати поліції, що розташована на вказаній станції КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де останнього було затримано відповідно до ст. 298-2 КПК України.

Після чого, на підставі ч. 6 ст. 298-2 КПК України, в присутності двох запрошених понятих чоловічої статі, було проведено особистий обшук ОСОБА_7 , в ході якого виявлено та вилучено із лівої кишені шортів, в які останній був одягнутий, частину блістера з двома таблетками білого кольору, з вмістом наркотичного засобу - метадон (фенадон), масою 0, 044 г, який він незаконно придбав та зберігав за вищевикладених обставин, для особистого вживання, без мети збуту.

Метадон (Фенадон), згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (зі змінами). « Таблиця II, Список № 1 Наркотичні засоби, обіг яких обмежено», є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі. Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 02.09.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України, виконувати самостійно.

В обґрунтування апеляційної скарги, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор вказує, що вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання внаслідок невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також у зв`язку з необґрунтованим звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням.

Вважає, що судом належним чином не мотивовано підстав для застосування ст. 75 КК України при призначенні покарання, не враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який раніше вчиняв аналогічне кримінальне правопорушення та має непогашену та не зняту судимість, не має постійного місця проживання та реєстрації на території України, на час скоєння кримінального правопорушення суспільно корисною працею не займався, постійного та/або офіційного місця працевлаштування не мав, міцних соціальних зв`язків також не мав, вчинив новий умисний злочин через нетривалий проміжок часу після попереднього кримінального правопорушення, покарання за яке не відбув.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та пояснив, що у даний час проходить реабілітацію від наркозалежності у БФ «Світло» у м.Дніпро ,перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 309КК України сторонами у апеляційному порядку не оскаржується та не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

Доводів про те, що призначене ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість і є невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, апеляційна скарга прокурора не містить.

Колегія суддів також зазначає, що запропоноване прокурором у апеляційній скарзі покарання для ОСОБА_7 є м`якшим ніж визначено судом першої інстанції і його призначення є необґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як випливає із змісту вироку, суд при звільненні ОСОБА_7 від відбування покарання в порядку ст.75 КК України врахував, що ним вчинений нетяжкий злочин, його щире каяття у вчиненому, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, який судимий, належних висновків для себе не зробив, одружений, не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває та дійшов вірного висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою з боку органу пробації.

Доводи апеляційної скарги про неврахування зазначених обставин судом при застосування вимог ст.75 КК України на матеріалах кримінального провадження не грунтуються.

Та обставина, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, не є перешкодою для застосування щодо нього інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Інших доводів, які б могли поставити під сумнів правильність застосування судом інституту звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, в апеляційній скарзі прокурора не зазначено.

Також колегією суддів враховується та обставина, що ОСОБА_7 , згідно з наданих довідок, у даний час знаходиться на реабілітації у БФ «Світло» та позитивно характеризується за місцем тимчасового перебування.

З огляду на наведене колегія суддів не вбачає підстав для висновку про те, що ОСОБА_7 призначене несправедливе покарання через його м`якість, а також про необґрунтоване звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення,а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 15 січня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: