Справа № 545/5275/24
Провадження № 1-в/545/839/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2024 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

Головуючого судді - - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава подання начальника Державної установи «Божковська виправна колонія (№16) про приведення вироку суду до вимог діючого законодавства у відповідності до ч.2,3 ст.74 КК України відносно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , одруженого, до засудження офіційно не працював, українця, громадянина України, раніше не судимого ,

22.06.2020 року Святошинським районним судом м. Києва за ст. 15 ч.2, 185 ч.1, 15 ч.2, 185 ч.2, 70 ч.1, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.09.2023 року іспитовий строк скасовано. Направлений в місяця позбавлення волі на 3 роки позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Державної установи «Божковська виправна колонія (№16) звернувся до суду з поданням, в якому просив застосувати до засудженого ОСОБА_4 . Закон України № 3886-ІХ від 09.08.2024 та привести вирок відповідно до вимог чинного законодавства.

Засуджений ОСОБА_4 просив подання задовольнити, про що надав відповідну заяву.

Прокурор не заперечував щодо задоволення подання.

Суд, врахувавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого, дійшов таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Судом встановлено, що 22.06.2020 року ОСОБА_4 засуджений Святошинським районним судом м. Києва за ст. 15 ч.2, 185 ч.1, 15 ч.2, 185 ч.2, 70 ч.1, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.09.2023 року іспитовий строк скасовано. Направлений в місяця позбавлення волі на 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до зазначеного вироку ОСОБА_4 засудженого за закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) передбачений ст. 15 ч.2, 185 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі за злочин вчинений 06.03.2020 р. на загальну суму 273 грн. 24 коп., що не перевершує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на 2020 р. (2102 грн.) та за закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно передбачену ст. 15 ч.2, 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі за злочин вчинений 11.03.2020 р. на загальну суму 4457 грн. 19 коп., що перевершує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на 2020 р. (2102 грн.).

Остаточне покарання за цим вироком призначене на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Разом з тим Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року.

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями, які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу, для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2020р. ця сума становила 2102 грн.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_4 згідно з вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2020 року завдав матеріальної шкоди потерпілому гіпермаркет «Ашан-Біличі» , 06.03.2020 року на суму 273,24 грн., що менша ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжки, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ст. 5 України, суд доходить висновку про необхідність виключення з вироку Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2020 року обвинувачення по епізоду за фактом закінченого замаху на крадіжку майна 06.03.2020 року на суму 273 грн. 24 коп. , який кваліфікований за ч.2 ст.15,ч.1 ст. 185 КК України, та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання за цим епізодом у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Підлягає виключенню з вироку Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2020 року посилання на ч. 1 ст. 70 КК України.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2020 року підлягає зміні.

На підставі ст. 5 КК України підлягають перекваліфікації дії засудженого ОСОБА_4 за епізодом від 11.03.20220 року де сума збитку 4457грн. 19коп., потерпілий гіпермаркет «Епіцентр-К», з ч.2 ст.15,ч.2 ст.185 КК України на ч.2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України оскільки епізод від 06.03.2020 року підлягає закриттю а тому відсутня така кваліфікуюча ознака як повторність, та слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст. 185 КК України.

Підлягає зарахуванню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання у вигляді обмеження волі, строк відбуття покарання у виді позбавлення волі з 20.04.2024 року, відповідно до ст.72 КК України, з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Також підлягає зміні ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 20.09.2023 року якою іспитовий строк скасовано.

Враховуючи вище зазначене, подання начальника Державної установи «Божковська виправна колонія (№16) про приведення вироку суду до вимог діючого законодавства у відповідності до ч.2,3 ст.74 КК України відносно засудженого ОСОБА_4 слід задовольнити, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2020 року зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Подання начальника Державної установи «Божковська виправна колонія (№16) про приведення вироку суду до вимог діючого законодавства у відповідності до ч.2,3 ст.74 КК України відносно засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2020 року привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Виключити з вироку Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2020 року обвинувачення по епізоду за фактом закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) ст. 15 ч.2, ст..185 ч.1КК України вчиненого 06.03.2020 року на суму 273 грн. 24 коп. та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання за цим епізодом у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2020 року змінити.

На підставі ст. 5 КК України перекваліфікувати дії засудженого ОСОБА_4 з ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України на ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.

Викласти перший абзац резолютивної частини вироку Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2020 року в наступній редакції:

« ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.»

Виключити з вироку Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2020 року другий абзац резолютивної частини щодо призначення покарання із застосування ч. 1 ст. 70 КК України.

В іншій частині вирок Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2020 року залишити без змін.

Змінити ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20.09.2023 року якою скасовано іспитовий строк ОСОБА_4 .

Та на виконання вироку Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2020 року направити ОСОБА_4 до місця відбування покарання у виді обмеження волі на 2 роки.

Зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання у виді обмеження волі, строк відбуття покарання у виді позбавлення волі з 20.04.2024 року до вступу ухвали в законну силу, відповідно до ст.72 КК України, з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Направити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця відбування покарання у виді обмеження волі у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання час слідування під вартою з дня вступу ухвали в законну силу до дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі, відповідно до вимог ст. 72 КК України, ст. 58 КВК України, з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня оголошення ухвали, а засудженим протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1