ЄУН справи: 336/854/24
Номер провадження: 1-кп/336/713/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференцзв`язку),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе, Токмацького району, Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, утриманців не має, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 05 грудня 2012 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки;

- 23 січня 2015 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71, 72 КК України частково приєднано покарання по вироку Токмацького районного суду Запорізької області від 05 грудня 2012 року та визначено покарання у вигляді позбавлення волі терміном на 3 роки 1 місяць;

- 26 травня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань по вироку Токмацького районного суду Запорізької області від 23 січня 2015 року визначено покарання у вигляді позбавлення волі терміном на 3 роки 6 місяців;

- 19 липня 2018 року відносно ОСОБА_4 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 121 КК України, розгляд справи триває;

- 22 березня 2021 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік, -

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

31 жовтня 2023 року, у період часу з 13 години 47 хвилини по 14 годину 50 хвилин, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , під час дії воєнного стану, який введений в Україні на підставі указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року та продовжений на підставі указу Президента України № 254/2023 від 01 травня 2023 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_3 , таємно викрав з банківської карти банку АТ «Пумб» № НОМЕР_2 , IBAN № НОМЕР_3 грошові кошти на загальну суму 5846 гривень 00 копійок, які належать ОСОБА_6 за наступних обставин:

Так, ОСОБА_4 , 31 жовтня 2023 року, у невстановлений в ході досудового слідства час, знаходячись на території ринку «Меркурій» за адресою: м. Запоріжжя вул. Чарівна, 56, за невстановлених обставин привласнив знайдену банківську карту банку АТ «Пумб» № НОМЕР_2 , IBAN № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_6 , на котрій знаходилися грошові кошти у безготівковій формі. Після чого, останній направився до магазину «Іскра» за адресою: АДРЕСА_3 , де усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, розуміючи, що знайдена банківська карта та грошові кошти, котрі на ній знаходяться у безготівковій формі йому не належить, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, шляхом проведення безконтактних платіжних операцій через РОS-термінал, розрахувався за допомогою вказаної карти за придбаний товар на загальну суму 5846 гривень 00 копійок, тим самим таємно викрав грошові кошти, які належать потерпілому ОСОБА_6 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому йому обвинуваченні за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся і дав детальні показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Суду пояснив, що, восени, більш точної дати не пам`ятає, в обідній час, знаходячись на АДРЕСА_4 , на території ринку «Меркурій», знайшов на землі картку банка «Пумб». Після чого, направився до магазину «Іскра» та розрахувався нею, придбавши їжу та алкогольні напої. Зазначив, що висновки для себе зробив, розкаюється, засуджує свої дії. Пообіцяв потерпілому в найближчий час відшкодувати шкоду.

Потерпілий в судовому засідання пояснив суду, що 31.10.2023 загубив картку АТ «Пумб», на якій знаходились пенсійні кошти. Просив суд винести суворе покарання, оскільки викрадені кошти не були відшкодовані обвинуваченим. Цивільний позов не заявляв.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою всіх учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів: допитом обвинуваченого, дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та дослідженням речових доказів.

При цьому суд роз`яснив сторонам, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст.12 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, зокрема і за корисливі злочини, відбував покарання в місцях позбавлення волі, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, утриманців немає, працює неофіційно, військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , має зареєстроване та постійне місце проживання.

На підставі викладеного, з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий за корисливі злочини, покарання відбув, який щиро розкаявся у вчиненому, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк у межах санкції статті Кримінального кодексу України без реального відбування покарання, але в умовах застосування до нього вимог ст. 75 КК України шляхом звільнення його від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, тобто з іспитовим строком, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду, іспитовий строк буде дисциплінувати засудженого, привчати до додержання законів, оскільки він не виправданий, а проходить випробування, від результатів якого залежить подальша його доля - звільнення від відбування призначеної міри покарання або реальне відбуття покарання, що сприятиме формуванню у нього звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 65 КК України, ст.ст. 100, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили ОСОБА_4 , не обирати.

Речові докази: диск для лазерних зчитувань формату DVD-R, марки «НР», який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження

На вирок може бути подана апеляційна скарга, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1