Суддя ОСОБА_1 .
Справа № 579/5414/23
Провадження № 1-в/644/648/24
23.10.2024
УХВАЛА

Іменем України

23 жовтня 2024 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові подання Державної установи «Харківська виправна колонія (№43) про вирішення питання про приведення у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 вироку Кролевецького районного суду Сумської області від 30.01.2024 року стосовно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч. 4 ст.185, 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Вирок, за яким засуджений відбуває покарання в Державній установі «Харківська виправна колонія (№43)», набрав чинності 01.03.2024.

Початок строку: 30.01.2024.

Кінець строку: 30.01.2027.

В С Т А Н О В И В :

Державна установа «Харківська виправна колонія (№43)» звернулась до суду із зазначеним поданням.

В обґрунтування подання зазначено, що 09 серпня 2024 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким внесено зміни до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно яким дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати тягне за собою адміністративну відповідальність у разі, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує від 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно з положеннями пункту 5 підрозділу 1 розділу XX (Перехідні положення) Податкового кодексу України неоподатковуваний мінімум доходів громадян, на який є посилання в нормах адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або правопорушень, установлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV кодексу, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, установленого законом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до вироку Кролевецького районного суду Сумської області від 30.01.2024 року ОСОБА_4 вчинив 10 вересня 2023 року кримінальне правопорушення за ст. 185 ч.4 КК України, чим завдав збитки на суму 419,00 грн., що складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення (2684,00 грн.). Вважають, що є необхідність у вирішенні питання про приведення вироку Кролевецького районного суду Сумської області від 30.01.2024 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX відносно засудженого.

Прокурор подання органу з питань пробації підтримав, просив задовольнити.

Представник органу з питань пробації у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просив розгляд подання провести без його участі. Засуджений також подав заяву про розгляд подання без його участі, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду подання був повідомлений належним чином.

З урахуванням положень ч.5 ст.359 КПК України, розгляд подання здійснено без участі засудженого та представника органу з питань пробації.

Суд, врахувавши позицію прокурора, а також позицію представника органу з питань пробації, яка викладена у його письмовій заяві, дослідивши матеріали подання та вирок, у обсязі, необхідному для правильного вирішення подання, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст. 74 КК України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 30.01.2024 року у справі №579/2414/23 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Як вбачається з вищевказаного вироку, судом встановлено, що ОСОБА_4 10.09.2023 вчинив крадіжку майна на загальну суму 419 гривень 00 копійок.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886- IX, яким було внесено зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Дрібне викрадення чужого майна».

У зв`язку зі змінами, внесеними до ст.51 КУпАП, дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21 виклала правовий висновок про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК з урахуванням положень Закону № 3886-IX, відповідно до якого: «Закон № 3886 IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886 IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886 IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння».

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

У 2023 році розмір податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України, становить 13425,00 гривень, тобто для кваліфікації викрадення майна за нормами відповідних статей КК України, його вартість відповідно до чинних норм законодавства для 2021 року повинна перевищувати 2684 гривень 00 копійок.

Таким чином, на даний час діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 , не є кримінальним правопорушенням, оскільки вартість викраденого останнім майна не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено кримінальну відповідальність.

Частиною 2 ст.74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи, що засуджений ОСОБА_4 за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 30.01.2024 року завдав матеріальну шкоду потерпілій стороні на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, вчинене ним діяння, відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ, не є кримінально-караним на даний час, суд дійшов висновку про необхідність звільнення засудженого від призначеного покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України.

Керуючись ст.74 КК України, ст.372, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Подання Державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» про вирішення питання про приведення у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 вироку Кролевецького районного суду Сумської області від 30.01.2024 року стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 30.01.2024 року, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння за Законом України №3886-ІХ від 18 липня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1