Справа № 669/813/24
Провадження № 1-кп/669/68/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Білогір`я Хмельницької області кримінальне провадження № 0000553 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Весняне Білогірського району Хмельницької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.358 ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальний правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, а саме в підробленні посвідчення, яке видається та посвідчується установою, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та у використанні завідомо підробленого документа, відповідно.

Так, у жовтні 2014 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи в м.Чернігові Чернігівської області, вступив у злочинну змову із невстановленою в ході досудового розслідування особою, з метою спільного виготовлення підробленого посвідчення тракториста-машиніста на своє ім`я, що надасть змогу отримати дозвіл на керування машинами (тракторами) категорій «А1» та «А2», «В1», «В2», «В3».

В подальшому, того ж дня, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленою особою, умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що особи допускаються до керування машинами за наявності у них національного посвідчення тракториста-машиніста на право керування машинами відповідних категорій, яке видається у відповідності до Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста та допуску громадян до керування машинами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №217 від 02 квітня 1994 року, вступив у попередню змову з невстановленою особою, з якою домовився про умови виготовлення на його ім`я підробленого посвідчення тракториста-машиніста та надав невстановленій особі свої персональні дані, а саме копію свого паспорта громадянина України, копію свого реєстраційного номера облікової картки платника податків та фотокартку із зображенням власного обличчя та підпису, чим безпосередньо виконав частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного з підробленням посвідчення, а саме: надав (повідомив) невстановленій в ході слідства особі свої персональні дані шляхом надання копії свого паспорта громадянина України, копії реєстраційного номера облікової картки платника податків та фотокартки із зображенням власного обличчя та підпису.

В подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, в період часу з початку жовтня 2014 року по середину жовтня 2014 року, в невстановленому місці та у невстановлений спосіб, використовуючи надані ОСОБА_4 особисті дані та фотокартку, виготовила підроблене посвідчення тракториста-машиніста, серії НОМЕР_1 , видане 19.09.2014 року ГУ Держпродспоживслужби в Чернігівській області, з відміткою про дозвіл на керування машинами (тракторами) категорій «А1», «А2», «В1», «В2», «В3». Вказане посвідчення, відповідно до висновку експерта, виготовлено на бланку, який не відповідає встановленому зразку, що перебуває в офіційному обігу на території України і даний документ містить ознаки повної технічної підробки.

Окрім цього, відповідно до відповіді Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області ОСОБА_4 посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 не отримував та посвідчення вказаної серії не видавалося.

Після отримання зазначеного підробленого посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 використовував його до 16.08.2024 року у власних цілях, а саме з метою керування машинами (тракторами, комбайнами) категорій «А1», «А2», «В1», «В2», «В3».

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст. 358 КК України як підроблення посвідчення, яке видається та посвідчується установою, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.358 КК України та закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності в цій частині.

Прокурор проти клопотання обвинуваченого не заперечував, як і погодився з тим, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому було вчинено в жовтні місяці 2014 року, при цьому точної дати та часу встановити не вдалося можливим.

Судом, з метою забезпечення істинності та добровільності позиції обвинуваченого, роз`яснено останньому, що суд, за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, може закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності, звільнити особу від кримінальної відповідальності. Разом з тим, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру і означає визнання факту вчинення особою кримінального правопорушення, закон надає їй право заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку.

ОСОБА_4 у судовому засіданні просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до відповідальності за ч. 3 ст. 358 КК України, пояснивши, що йому відомо про те, що таке звільнення є нереабілітуючою підставою та про наслідки такого звільнення, просить закрити кримінальне провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.358 КК України підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення), яке він вчинив у жовтні місяці 2014 року.

Відповідно до ст. 12 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення кримінальних правопорушень) кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України, належало до злочину середньої тяжкості,

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення кримінальних правопорушень), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

В силу ч. 1 ст. 285 та ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною четвертою ст. 286 КПК України визначено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною першою статті 44 КК України визначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Чинні положення ч. 1 ст. 49 КК України передбачають, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

Отже, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, суд, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, інкрімоноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення мало місце у жовтні місяці 2014 року, та органом дізнання його дії кваліфіковано за ч. 3 ст. 358 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Відповідно до положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 358 КК України відносено до категорії нетяжких злочинів.

Таким чином, станом на 16.09.2024 року минули строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.358 КК України, передбачені п.3 ч.1 ст.49 КК України. При цьому судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Крім того, при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням у справі «Грабчук проти України», відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується, а також рішенням у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», в якому зазначено, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення, термін позовної давності забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

При цьому відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Така відмова може призвести до порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Отже, з`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , впевнившись у її добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, беручи до уваги думку прокурора, який проти звільнення обвинуваченого від відповідальності на підставі ст. 49 КК України не заперечував, виходячи з фактичних обставин, які викладені в обвинувальному акті, кримінальне правопорушення, яке вчинене ОСОБА_4 мало місце в жовтні місяці 2014 року, на момент розгляду даного клопотання пройшло більше п`яти років, судом встановлено, що ОСОБА_4 протягом зазначеного строку до кримінальної відповідальності не притягувався, перебіг давності не переривався та не зупинявся, відтак на час судового розгляду справи сплинув, передбачений п. 3 ч. 1 ст.49 КК України п`ятирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд, за наявності згоди обвинуваченого ОСОБА_4 на закриття кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття провадження.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.44,49 КК України, ст.ст. 284,285,286,288,372,376 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.358 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000553, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_5