У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , у рамках кримінального провадження, відомості про яке 19.08.2024 року внесені до ЄРДР за № 0001659, погоджене з прокурором, про застосування відносно :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, тимчасово не працюючого, в порядку ст. 89 КК України, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, -

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, що 19.08.2024 року близько 07 год. 30 хв., будучи у стані наркотичного сп`яніння, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за кермом транспортного засобу марки «Audi» моделі «A4», державний номерний знак НОМЕР_1 , у дворі спільного користування будинку АДРЕСА_3 . Там же, він був помічений спільним нарядом, що складався з капітана поліції ОСОБА_7 , старшого інспектора сектору адміністративної практики Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, сержанта 3-ї категорії відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 та гранатометчика ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , які рухались на службовому військовому транспорті марки «Volkswagen» моделі «Т5», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Здійснюючи заходи щодо забезпечення публічної безпеки та порядку протягом серпня 2024 року, недопущення вчинення протиправних проявів, дестабілізації оперативної обстановки, упередження скоєння правопорушень на території м. Ужгород, встановлення (розшуку) осіб, які ухиляються від виконання військового обов`язку та без поважних причин не прибули до військкомату, чим порушили вимоги ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та керуючись ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейська у спеціальному званні капітан поліції ОСОБА_7 , мала на меті підійти до водійських дверцят транспортного засобу «Audi» моделі «A4», державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_4 з метою перевірки документів особи.

В цей час, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно усвідомлюючи, що перед його автомобілем знаходиться працівник поліції, який перебуває при виконанні службових обов`язків, знаходиться у статутній формі із всіма розпізнавальними знаками, злісно виражаючи небажання виконувати законні вимоги працівника поліції в особі капітана поліції ОСОБА_7 , які остання не встигла озвучити, різко розпочав рух автомобіля, тим самим здійснивши наїзд на працівника поліції, в результаті якого остання опинилась на капоті його транспортного засобу, утримуючись руками за двірник авто. В такому положенні, у якому опинився працівник поліції, в результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 проїхав близько 20-ти метрів, після чого різким поворотом автомобіля в правий бік, скинув капітана поліції ОСОБА_7 на асфальтоване покриття, та зник з місця злочину у невідомому напрямку, при цьому заподіявши поліцейській ОСОБА_7 , згідно талону КНП «Центральна міська клінічіна лікарня» УМР № 2397142 від 19.08.2024, тілесні ушкодження у вигляді: забою, обширних саден лівого ліктьового суглобу, лівого колінного суглобу, забою та саден правого передпліччя.

За таких обставин, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст. 345 КК України, тобто в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

19.08.2024 в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та поміщено до ІТТ №1 в м. Ужгород.

20.08.2024 встановивши достатність доказів для підозри особі у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 , оголошено повідомлення про підозру за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви від 19.08.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 19.08.2024; протоколом впізнання особи за фотознімками від 19.08.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 19.08.2024; протоколом впізнання особи за фотознімками від 19.08.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19.08.2024; протоколом впізнання особи за фотознімками від 19.08.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 19.08.2024; протоколом затримання особи від 19.08.2024 та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Зважаючи на встановлені під час досудового розслідування обставини вчинення кримінальних правопорушень, відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 КПК України встановлені та підтверджені ризики, передбачені п. п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, якими обґрунтовується необхідність у застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у тримання під вартою, а саме:

1. Запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Підозрюваний ОСОБА_4 перебуває у розшуку як особа, що переховується від органу досудового розслідування, в рамках кримінального провадження №0002480 від 15.11.2023, за ознаками ч. 4 ст. 185 КК України, та Київським районним судом м. Харкова, винесена постанова про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 .

Злочин, який інкримінуються ОСОБА_4 є нетяжким і передбачає призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, що у разі визнання винним останнього у вчиненні даного кримінального правопорушення, вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Запобігання спробам незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які відомі підозрюваному ОСОБА_4 .

Оцінюючи можливість впливу на свідків, слід виходити із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на свідків, їх родичів, в тому числі із застосуванням психологічного та фізичного насильства або ж шляхом підкупу з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, приховування їх від органів досудового розслідування та суду, що утруднить встановлення дійсних обставин справи.

Аналогічні протиправні методи впливу можуть бути застосовані як до експертів, які виконують судово-медичну експертизу, у даному кримінальному провадженні, так і до свідків, дані яких відомі обвинуваченому, виходячи зі способу вчинення правопорушень, з метою надання ними неправдивих показань, складання неправдивих висновків, або відмови від надання таких.

З огляду на вищевикладене, зазначене обумовлює необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

4. Запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

ОСОБА_4 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, чи штучно створити докази, в тому числі в електронному вигляді, які б підвереджували його невинуватість у вчиненні інкримінованого злочину.

5. Вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 будучи вже неодноразово притягнутий до кримінальної відповідальності, в тому числі, відбував покарання у вигляді позбавлення, на шлях виправлення не став, а продовжує вчиняти нові злочини.

У даному випадку ініціювання перед судом питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало наслідком ретельного дослідження обставин кримінального правопорушення, а також особи обвинуваченого. Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю.

У зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука обвинуваченого, будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із триманням під вартою, оскільки застосування таких запобіжних заходу, як:

- особисте зобов`язання не може забезпечити належне виконання покладених на особу обов`язків, оскільки обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи будь-яким чином перешкоджати суду встановити всі обставини події;

- особиста порука також не може бути застосована, як запобіжний захід, оскільки обвинувачений офіційно ніде не працює, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи будь-яким чином перешкоджати суду встановити всі обставини події;

А тому інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки альтернативні запобіжні заходи не забезпечують належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність в обранні такої міри запобіжного заходу.

Під час обрання вказаного запобіжного заходу слідчим та прокурором враховано такі обставини:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. Стороною обвинувачення взято до уваги, що у матеріалах досудового розслідування містяться докази, які є вагомими для повідомлення ОСОБА_4 про підозру, та свідчать про об`єктивний зв`язок між підозрюваним та вчиненим кримінальним правопорушенням. Перелік доказів вказаний вище, а саме на аркуші 3 цього клопотання;

2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується. Враховано, що у разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком до 5-ти років.

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого. Слідчим та прокурором взято до уваги, що підозрюваний ОСОБА_4 , не належить до неповнолітніх осіб, осіб похилого віку, тяжко хворих, багатодітних батьків, не має місця постійної роботи та сталих соціальних зв`язків тощо, а тому не існує обставин, які б істотно впливали на доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців. Враховано, що підозрюваний офіційно не одружений, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх немає.

5) Стороною обвинувачення враховано, що факторів, які формують репутацію підозрюваного та впливають на обрання запобіжного заходу, наприклад участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, участь у бойових діях при виконанні інтернаціонального обов`язку або у складі миротворчих сил ООН, наявність поранень при виконанні службового або громадянського обов`язку, держаних нагород, почесних звань тощо, не встановлено;

6) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого. Слідчим та прокурором враховано, що на розгляді в Київському районному суді м. Харкова, відносно підозрюваного ОСОБА_4 перебувають обвинувальні акти по 5-ти кримінальних провадженнях, за ознаками ст.ст.185 та 186 КК України. Окрім цього, Вироком судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_4 був визнаний винним за ч. 1 ст. 309 КК України, а також відбував реальне покарання за ознаками ч. 2 ст. 186 КК України в м. Харків, що свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти нові, умисні злочини.

7) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини. В даному кримінальному провадженні розмір майнової шкоди відсутній.

Ураховуючи наведене, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , покладених на нього процесуальних обов`язків та для виконання завдань кримінального провадження, слідчий у клопотанні просить застосувати щодо останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з викладеними в такому підставами. Просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що підозра є обґрунтованою та наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема: підозрюваний може впливати на потерпілого, свідків, може вчинити інше кримінальне правопорушення, ухилятися від органу досудового розслідування та суду. Крім цього зазначив, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у інших кримінальних провадженнях та раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності. Щодо визначення розміру застави залишив на розгляд суду.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення внесеного слідчиою клопотання. Зауважив, що у його підзахисного на утриманні 5 дітей, останній має постійне місце проживання, цивільну дружину, неофіційне джерело доходу. Просив визначити розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 345 КК України, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до не тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви від 19.08.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 19.08.2024; протоколом впізнання особи за фотознімками від 19.08.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 19.08.2024; протоколом впізнання особи за фотознімками від 19.08.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19.08.2024; протоколом впізнання особи за фотознімками від 19.08.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 19.08.2024; протоколом затримання особи від 19.08.2024 та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

При розгляді клопотання слідчим суддею також оцінено особу підозрюваного ОСОБА_4 , який хоч і не має судимостей, однак встановлено, що на розгляді в Київському районному суді м. Харкова, відносно підозрюваного ОСОБА_4 перебувають обвинувальні акти по 5-ти кримінальних провадженнях, за ознаками ст.ст.185, 186 КК України, дано дозвіл на його затримання. Окрім цього, Вироком судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_4 був визнаний винним за ч. 1 ст. 309 КК України, а також відбував реальне покарання за ознаками ч. 2 ст. 186 КК України в м. Харків, що свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти нові, умисні злочини.

Вказані обставини, на думку слідчого судді, свідчать про схильність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення нових злочинів.

Оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину, враховуючи наявні ризики, існування яких доведено, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить потреби досудового розслідування на даному етапі, та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

На даній стадії досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні не тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Слідчий суддя погоджується із твердженням органу досудового розслідування про наявність ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду в рамках даного кримінального провадження, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному ОСОБА_4 та тяжкості можливого призначення покарання.

Також слідчий суддя враховує те, що підозрюваний має можливість незаконно випливати на свідків, потерпілу по кримінальному провадженню, чи вчинити нове правопорушення.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. ст.345 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_4 заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

На думку слідчого судді, з огляду на вказані вище обставини, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи ОСОБА_4 .

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

З огляду на вказане та враховуючи висловлену, в судовому засіданні позицію прокурора, який вважає, що при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід визначити розмір застави, беручи до уваги матеріальне становище підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, слідчий суддя вважає за можливе визначити розмір застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки на думку слідчого судді внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування з потерпілими та свідками по справі; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, тимчасово не працюючого, в порядку ст. 89 КК України, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 13 год. 10 хв. 15.10.2024 року.

Строк тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою рахувати з моменту його фактичного затримання з 13 год. 10 хв., 19.08.2024 року.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладених на нього обов`язків передбачених КПК України, - в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування з потерпілою та свідками по справі,

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади ДМС у Закарпатській області, свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1