Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/2310/24
Провадження № 1-кп/541/247/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені 07.04.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000376 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Дніпро, Дніпропетровської область, з вищою освітою, процює менеджером з продажів ПП " ОСОБА_6 ", зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, тобто в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, за наступних обставин.

28.02.2024 постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, у справі №541/3609/23, яка набрала законної сили 22.03.2024, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням прав керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В подальшому, ОСОБА_5 , будучи повідомленим про те, що вищевказаним рішенням суду його позбавлено права керування транспортним засобом, оскільки йому була вручена постанова про адміністративне правопорушення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення прав керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами на всій території країни, продовжив керувати транспортним засобом при наступних обставинах.

Так, 06.04.2024 року близько 18 год 47 хв. ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Renault Megane Scenic» днз НОМЕР_1 рухався в м. Миргород по вул. Гоголя, 159, де був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області.

Крім того, 10.04.2024 року близько 10 год 02 хв. ОСОБА_5 , керував транспортним засобом автомобілем марки «Renault Megane Scenic» днз НОМЕР_1 та рухався в АДРЕСА_2 , де був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області та у подальшому було встановлено, що останнього позбавлено права керування транспортним засобом.

17 жовтня 2024 року між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника, укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого по ч. 1 ст. 382 КК України, беззастережне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджено покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України визнав повністю, підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник ОСОБА_4 також підтвердив добровільність укладення угоди та просив її затвердити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_5 узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали, які надійшли з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити ОСОБА_5 узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно зі ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Частиною 4 статті 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що дії обвинуваченого обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України. Дане кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів. Обвинувачений свою вину у скоєнні вказаного злочину визнає беззастережно. Встановлено, що укладення угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 : раніше не судимий, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, свою вину визнав, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем проживання характеризується нейтрально, скарг від мешканців вулиці на його поведінку не надходило, обставин, що обтяжують покарання не встановлено, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн 00 коп., що буде достатньою мірою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст. 476 КПК України.

При цьому суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 17 жовтня 2024 року про визнання винуватості між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним та призначити йому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу розміром 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_5 наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1, ч. 5 ст. 476 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області, засудженим з моменту вручення йому копії вироку, а іншими учасниками процесу в той же строк з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1