Справа № 953/9098/24
Провадження № 1-кп/953/1102/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000507 від 03.09.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Пирятина Пирятинського району Полтавської області, громадянина України, який має вищу освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28.08.2024 року приблизно о 23:20 ОСОБА_3 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством, за таких обставин.

Під час словесного конфлікту із співмешканкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачений, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у коридорі квартири за вищевказаною адресою, стоячи навпроти потерпілої, завдав їй одного удару стопою правої ноги у ліве стегно. Від отриманого удару ОСОБА_4 втратила рівновагу і впала, вдарившись під час падіння правою частиною лобної ділянки об швейну машинку і правою рукою об підлогу.

У результаті протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_4 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09-1412/2024 від 05.09.2024 року спричинено тілесне ушкодження у виді синця на зовнішній поверхні лівого стегна у середній та нижній третині, що відповідно до п. п. 2.3.2.«б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену у присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Потерпіла ОСОБА_4 також подала до суду заяву про беззаперечну згоду з установленими органом досудового розслідування обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України і згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

З огляду на зазначене, оскільки учасники кримінального провадження не оспорюють встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин справи, обізнані із правовими наслідками застосування передбаченої ст. 302 КПК України спеціальної процедури, суд, переконавшись у добровільності їх позиції, вважає за необхідне розглянути обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового засідання.

Суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі пред`явленого обвинувачення і кваліфікує його дії, що полягали в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, за ч. 1 ст. 125 КК України.

Вирішуючи питання щодо обрання обвинуваченому виду і міри покарання, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як унормовано п. 3 ч. 1 ст. 65 цього Кодексу, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно з частиною 2 цієї статті особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання новим кримінальним правопорушенням.

Призначаючи ОСОБА_3 захід примусу, суд враховує ступінь тяжкості і конкретні обставини вчиненого правопорушення, яке згідно з ч. 2 ст. 12 КК України класифікується як кримінальний проступок, водночас пов`язане з домашнім насильством.

Бере суд до уваги і дані, що характеризують особу ОСОБА_3 як у загальносоціальному плані, так і з точки зору його потенційної суспільної небезпеки. Зокрема, обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, перебуває у цивільному шлюбі з потерпілою, офіційно не працевлаштований, на диспансерних наркологічному і психіатричному обліках не перебуває, не має негативних характеристик за місцем проживання.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.

Обставиною, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, суд вважає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

З огляду на особливості даного конкретного правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, агресивність протиправної поведінки ОСОБА_3 , що демонструвала схильність застосовувати силу як засіб вирішення побутових сімейних конфліктів з використанням власної фізичної переваги, суд вважає недостатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень застосування щодо нього покарання у виді штрафу, найм`якшого у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

Вирішуючи дане питання, суд керується, серед іншого, положеннями ч. 1 ст. 45 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами від 11 травня 2011 року, ратифікованої Законом України № 2319-IX від 20 червня 2022 року (далі Конвенція). Згідно з ч. 1 ст. 45 Конвенції держава взяла на себе зобов`язання вживати заходів для забезпечення покарання ефективними, пропорційними та переконливими санкціями за вчинення правопорушень, установлених відповідно до цього джерела міжнародного права (у тому числі фізичного насильства), з урахуванням ступеня їх тяжкості.

Враховує суд і те, що ОСОБА_3 не має власних законних джерел доходу, що ставить під сумнів його здатність виконати грошове стягнення, не перекладаючи матеріальний тягар на інших осіб.

Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про необхідність обрати обвинуваченому захід примусу у виді громадських робіт. Водночас з огляду на притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності вперше і щире каяття суд вважає достатнім для досягнення визначеної у ч. 2 ст. 50 КК України мети призначити строк громадських робіт, наближений до мінімальних меж, установлених для покарання даного виду ч. 2 ст. 56 і санкцією ч. 1 ст. 125 цього Кодексу.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Вирок може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення остаточного рішення судом апеляційної інстанції.

Учасникам судового провадження надіслати копію вироку.

Головуюча суддя ОСОБА_1