Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представників власника майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000301, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 241, ч. 2 ст. 364-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000301, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 241, ч. 2 ст. 364-1 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує на те, що наведене у клопотанні майно визнане речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому з метою забезпечення його збереження є необхідним накладення на нього арешту.

У судове засідання прокурор не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представники власника майна у судовому засіданні заперечили щодо накладення арешту, вказуючи на необґрунтованість поданого клопотання.

Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, а тому, заслухавши думку представників власника майна, слідчий суддя ухвалив проводити розгляд клопотання за відсутності прокурора, із урахуванням поданої ним заяви.

Заслухавши доводи представників власника майна, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

За змістом статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною десятою статті 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

У відповідності до ч.4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Частиною 1 ст. 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім цього, згідно з вимогами ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначена, зокрема, достатня, належна, допустима, достовірна сукупність доказів, що майно, щодо якого здійснюється клопотання, є предметом, засобом чи знаряддям його вчинення, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого кримінального правопорушення, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Як встановлено слідчим суддею, у провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000301, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 241, ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснює Подільська окружна прокуратура міста Києва.

Досудове слідство розпочато за фактом забруднення службовими особами ТОВ «АДМ» під час здійснення господарської діяльності за адресою АДРЕСА_1 атмосферного повітря шкідливими для здоров`я людей та довкілля речовинами.

В ході досудового розслідування встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 службові особи ТОВ «АДМ» здійснюють незаконне спалювання пластикових відходів, що в свою чергу призводить до викидів великої кількості шкідливих речовин в атмосферне повітря.

Так, 08.11.2023 в період часу з 12 год. 35 хв. до 12 год. 46 хв. за вказаною адресою проведено огляд місця події на території, яка належить ТОВ «АДМ», в ході якого виявлено наступне устаткування: плавильний комплекс назви « АТМ »; установка очищення газу «ATM-TUPF30-JET»; фільтраційний елемент системи « АТМ- Т/PF30-JET »; охолоджувач димових газів системи фільтрації «ATM- TJPF30-JET»; вентилятор типу «VN25 RU 630 R» з електродвигуном «GM2E 250 М4».

Крім того, із показань допитаних свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлено, що приблизно один-два роки назад в квартирах за місцем їх проживання з`явився запах горілого пластику, який разом із димом надходили з території підприємства «АДМ», що знаходиться у кінці вулиці.

15.08.2024 в період часу з 10 год. 46 год. по 23 год. 13 хв. на підставі ухвали Подільського районного суду м. Києва за участю спеціалістів було проведено обшук за місцем здійснення діяльності ТОВ «АДМ», за адресою АДРЕСА_1, в ході якого виявлено та вилучено майно, яке на праві власності належить ТОВ «АДМ», а саме:

- поглиначі з пористою пластинкою №30, №7, №l для визначення формальдегіду;

- поглиначі з пористою пластинкою №1, №6, №13, на які було взято проби для визначення фенолу;

- поглинач з пористою пластинкою, на який було відібрано проби водню хлористого на 6 поглиначів №№1,2,3,4,5,6;

- ??3 проби аміаку, відібрані газоналізатором УГ-2 через індикаторні трубки;

- ?18 проб твердих спресованих речовин, відібрані на фільтри №1-18;

- журнал-паспорт «Піч роторна плавильна» ATM-TRF на 27 арк.;

- експлуатаційний журнал зеленого кольору, який містить рукописні записи на 22 арк.;

- паспорт «піч ванна плавильна ТПАН (М) 00.00.000 на 17 арк.;

- виконавча технічна документація, номер проекта №22/01-К (будівельний паспорт) на 22 арк»;

- висновок експертизи №332t9-DE за результатами експертного обстеження кран-балки вантажопідйомністю 1 т, на 19 арк.;

- паспорт та інструкція на кран підвісний електричний однобалочний на 31 арк.;

- книга №1 «Робочий проект ділянки для переплавки алюмінієвих відходів» на 71 арк.;

- зразки підписів працівників ТОВ «АДМ» на 1 арк.;

- табель обліку робочого часу за період з 01-31 травня на 1 арк.;

- розрахункова відомість організації за квітень 2024 на 1 арк.;

- список працівників шихтового цеху на 1 арк.;

- розрахункова відомість організації за травень 2024 на 1 арк.;

- сертифікат якості та ваги №0208-1 від 02.08.2024 на 1 арк.;

- сертифікат якості та ваги №3107sk-10 від 31.07.2023 на 1 арк.;

- сертифікат якості та ваги №1507EST-1 від 15.07.2024 на 1 арк.;

- договір поставки №1-18/18 від 18.04.2024 на 3 арк.;

- специфікація №1 від 18.04.2024;

- договір №25/09-1 від 25.09.2023 на 3 арк. та специфікація на 1 арк.;

- договір про надання послуг із збирання та приймання твердих й безпечних побутових відходів №24-П/23 від 01.04.2023 на 6 арк.;

- договір поставки №29/05-0206 від 29.05.2024 на 3 арк.;

- звіт про інвентаризацію викидів забруднюючих речовин джерелами ТОВ «АДМ» на 46 арк.;

- документи, у яких обґрунтовуються обсяги викидів для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для ТОВ «АДМ» на 125 арк.;

- документи, у яких обґрунтовуються обсяги викидів для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для ТОВ «АДМ» на 154 арк.;

- вторсировина у вигляді 12 предметів, зовні схожих на металеві барабани від картриджу;

- вторсировина у вигляді 10 спресованих жестяних банок різного кольору, які містять фарбове покриття із зображенням рекламних логотипів;

- експериментальні зразки вторсировини у вигляді стружки від жестяних банок у спресованому вигляді (різнобарвні) із наявними залишками фарбового покриття;

- 7 елементів (частин) від спресованих жестяних банок (різного кольору).

В обґрунтування поданого клопотання прокурор вказує на те, що усе перераховане вище майно має істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки воно визнане речовим доказом у кримінальному провадженні.

Разом із цим, додані до клопотання матеріали не містять доказів, що зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки як в самому клопотанні прокурора, так і в постанові про визнання речовими доказами, відсутнє будь-яке обґрунтування, за яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України його визнано речовим доказом.

Так, зі змісту постанови слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 про визнання майна речовим доказом від 15.08.2024 вбачається, що слідчий визнала майно речовим доказом, зазначивши, що вилучене майно містить відомості щодо проведення діяльності, пов`язаної із забрудненням атмосферного повітря, зокрема, за вилученими зразками матеріалів, які в майбутньому підлягали переробці, необхідне проведення експертних досліджень, з метою встановлення наявності забруднюючих речовин, які не відповідають нормам викидів, які здійснює ТОВ «АДМ».

Разом із цим, прокурором не надано жодних належних та допустимих доказів про те, що вказане майно є предметом злочинної діяльності або об`єктом вчинення кримінального правопорушення, щодо якого проводиться досудове розслідування, як і не надано доказів призначення будь-яких експертиз стосовно вилученого майна.

Крім того, прокурором не надано доказів одержання такого майна злочинним шляхом, а також не обґрунтовано, яким чином вказане майно кваліфікується саме як таке, що набуте у ході кримінально-протиправної діяльності.

У клопотанні міститься лише необґрунтоване твердження, що вилучене майно має значення речових доказів у кримінальному провадженні, а будь-яких вагомих мотивів такому висновку у ньому не наведено.

Слідчий суддя також враховує, що в клопотанні не зазначено та до нього не додано доказів на підтвердження того, що усе вилучене на території ТОВ «АДМ» майно належить саме цьому товариству.

У судовому засіданні вказаний факт представниками ТОВ «АДМ» заперечувався.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження є недоцільним та суперечитиме завданням кримінального провадження, визначеним статтею 2 КПК України.

При цьому слідчий суддя також враховує, що положення статей 7, 16 КПК України, згідно з якими загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Слідчий суддя також виходить із того, що у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Накладаючи арешт на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

З огляду на наведене, враховуючи, що прокурором не доведено необхідність накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні поданого клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 173, 175, 370 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва Києва ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000301, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 241, ч. 2 ст. 364-1 КК України, про арешт майна, вилученого 15.08.2024 в ході обшуку, проведеного за адресою АДРЕСА_1 , за місцем здійснення діяльності ТОВ «АДМ», яким є:

- поглиначі з пористою пластинкою №30, №7, №l для визначення формальдегіду;

- поглиначі з пористою пластинкою №1, №6, №13, на які було взято пробидля визначення фенолу;

- поглинач з пористою пластинкою, на який було відібрано проби водню хлористого на 6 поглиначів №№1,2,3,4,5,6;

- ??3 проби аміаку, відібрані газоналізатором УГ-2 через індикаторні трубки;

- ?18 проб твердих спресованих речовин, відібрані на фільтри №1-18;

- журнал-паспорт «Піч роторна плавильна» ATM-TRF на 27 арк.;

- експлуатаційний журнал зеленого кольору, який містить рукописні записина 22 арк.;

- паспорт «піч ванна плавильна ТПАН (М) 00.00.000 на 17 арк.;

- виконавча технічна документація, номер проекта №22/01-К (будівельний паспорт) на 22 арк»;

- висновок експертизи №332t9-DE за результатами експертногообстеження кран-балки вантажопідйомністю 1 т, на 19 арк.;

- паспорт та інструкція на кран підвісний електричний однобалочний на31 арк.;

- книга №1 «Робочий проект ділянки для переплавки алюмінієвих відходів»на 71 арк.;

- зразки підписів працівників ТОВ «АДМ» на 1 арк.;

- табель обліку робочого часу за період з 01-31 травня на 1 арк.;

- розрахункова відомість організації за квітень 2024 на 1 арк.;

- список працівників шихтового цеху на 1 арк.;

- розрахункова відомість організації за травень 2024 на 1 арк.;

- сертифікат якості та ваги №0208-1 від 02.08.2024 на 1 арк.;

- сертифікат якості та ваги №3107sk-10 від 31.07.2023 на 1 арк.;

- сертифікат якості та ваги №1507EST-1 від 15.07.2024 на 1 арк.;

- договір поставки №1-18/18 від 18.04.2024 на 3 арк.;

- специфікація №1 від 18.04.2024;

- договір №25/09-1 від 25.09.2023 на 3 арк. та специфікація на 1 арк.;

- договір про надання послуг із збирання та приймання твердих й безпечних побутових відходів №24-П/23 від 01.04.2023 на 6 арк.;

- договір поставки №29/05-0206 від 29.05.2024 на 3 арк.;

- звіт про інвентаризацію викидів забруднюючих речовин джерелами ТОВ «АДМ» на 46 арк.;

- документи, у яких обґрунтовуються обсяги викидів для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для ТОВ «АДМ» на 125 арк.;

- документи, у яких обґрунтовуються обсяги викидів для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для ТОВ «АДМ» на 154 арк.;

- вторсировина у вигляді 12 предметів, зовні схожих на металеві барабани від картриджу;

- вторсировина у вигляді 10 спресованих жестяних банок різного кольору, які містять фарбове покриття із зображенням рекламних логотипів;

- експериментальні зразки вторсировини у вигляді стружки від жестяних банок у спресованому вигляді (різнобарвні) із наявними залишками фарбового покриття;

- 7 елементів (частин) від спресованих жестяних банок (різного кольору).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1