Справа № 308/5905/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 жовтня 2024 року м. Ужгород
Обґрунтовуючи клопотання зазначає, що 28.03.2024 приблизно об 11:30 год. в смт. Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області на вул. Карпатських Січовиків, 2а відбулась ДТП (наїзд на велосипедиста) за участю автомобіля «Mercedes-Benz Vito» р.н. НОМЕР_1 (на синьому фоні) під керуванням водія ОСОБА_4 (поліцейський роти УПП в Закарпатській області ДПП) та велосипедиста - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 .
11 квітня 2024 року Ужгородським міськрайонним судом у справі № 308/5905/24 було постановлено ухвалу про накладення арешту на автомобіль «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 (на синьому фоні), що належить на праві власності Департаменту патрульної поліції
З урахуванням наведеного представник ДПП просить скасувати арешт майна накладений на транспортний засіб «Mercedes- Benz Vito», державний номерний знак НОМЕР_1 (на синьому фоні), що належить Департаменту патрульної поліції на праві власності.
Представник власника майна у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.
Прокурор у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Однак від слідчого ОСОБА_7 до суду надійшла заява, в якій просить розглянути клопотання про скасування арешту майна без його участі. При цьому зазначив, що в кримінальному провадженні були проведені судові інженерно-транспортні експертизи з транспортним засобом, у зв`язку з чим орган досудового розслідування не заперечує проти скасування арешту майна в частині повернення його на відповідальне зберігання власнику та користування ним.
Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Арешт накладено з метою збереження речового доказу у даному кримінальному провадженні.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За приписами ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 1ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Згідно постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
У відповідності до ч. 1ст. 9 КПК України слідчий під час кримінального провадження та інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства.
Слідчим суддею встановлено, що згідно тимчасового реєстраційного талону ХХР № 054451 власником вищевказаного транспортного засобу є Департамент патрульної поліції.
При розгляді клопотання про накладення арешту на автомобіль, як на підставу накладення арешту на такий слідчий суддя послався на ту обставину, що автомобіль є речовим доказом у даному кримінальному провадженні і він дасть можливість проведення органом досудового розслідування необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні та судових експертиз.
Згідно наданих слідчому судді доказів вбачається, що на даний час органом досудового розслідування з автомобілем проведені усі необхідні слідчі дії та експертизи.
Щодо скасування арешту майна в частині розпорядження, слідчий суддя вважає, що таке є передчасним, з огляду на те, що даний автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, а також те, що кінцеве рішення у кримінальному провадженні не прийнято, а відтак в органу досудового розслідування може виникнути необхідність у проведенні додаткових слідчих і процесуальних дій.
Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст. ст. 167, 174, 309 КПК України, -
Клопотання задовольнити частково .
Скасувати арешт накладений згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 11.04.2024 року на транспортний засіб автомобіль марки «MB Vito» р.н. НОМЕР_1 (на синьому фоні), власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 являється Департамент Патрульної поліції, в частині заборони користування вказаним вище транспортним засобом, дозволивши його використання власником Департаментом патрульної поліції ,.
Передати транспортний засіб автомобіль марки «MB Vito» р.н. НОМЕР_1 (на синьому фоні), на відповідальне зберігання власнику Департамент Патрульної поліції,, попередивши останнього про кримінальну відповідальність за збереження речового доказу.
Зобов`язати власника Департамент Патрульної поліції не проводити відновлювального ремонту, будь-яких інших ремонтних та рихтувальних дій щодо автомобіля марки «MB Vito» р.н. НОМЕР_1 (на синьому фоні), без дозволу слідчого .
В решті вимог клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 10.10.2024 року о 09 год. 35 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1