В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 та її адвоката - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000128 від 11.02.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Ужгородського району, с. Р. Комарівці, мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, тимчасово не працюючої, раніше не судимої,-

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 166 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 обвинувачується у злісному невиконанні обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

23.10.2023 року, ОСОБА_4 народила дитину ОСОБА_7 , та з цього моменту в неї виникли встановлені законом обов`язки по догляду за дитиною. Так, відповідно до Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних націй 20.11.1959, дитині повинно належати право на здоровий ріст і розвиток, належне харчування; дитина повинна рости під відповідальністю своїх батьків, дитина повинна бути захищеною від усіх форм недбалого ставлення, жорстокості. Відповідно до статті б Конвенції про права дитини, що ратифікована Україною 27.02.1991, кожна дитина має невід`ємне право на життя; та статті 18, згідно якої, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найкращі інтереси дитини є основним предметом їх основного спілкування. Стаття 27 Конституції України передбачає, що кожна людина має невід`ємне право на життя.

ОСОБА_4 , будучи матір`ю народженої нею дитини ОСОБА_7 свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, всупереч вимогам статті 51 Конституції України, статті 11 та статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», статті 150 та статті 180 Сімейного кодексу України, які зобов`язують батьків виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний розвиток, готувати їх до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення повноліття, нести відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, злісно не виконувала обов`язки щодо догляду за своєю малолітньою донькою ОСОБА_7 , а саме не забезпечила безпечних умов її перебування за місцем проживання, внаслідок чого настали тяжкі наслідки у вигляді смерті дитини.

Так, в період часу з народження дитини по 11.02.2024 перебуваючи за місцем проживання, ОСОБА_4 не виконувала покладені на неї законом обов`язки по піклуванню та догляду за дитиною, а саме: неналежним чином утримувала, не забезпечувала нормальних побутових умов проживання, догляду та годування немовляти ОСОБА_7 , тобто злісно не виконувала свої батьківські обов`язки, чим допустила факт потрапляння до організму дитини ОСОБА_7 невстановленим шляхом, в період часу з 10.02.2024 по 11.02.2024, алкоголю (етанолу), що призвело до механічної асфіксії внаслідок закриття дихальних шляхів шлунковим вмістом, можливо, на фоні алкогольного сп`яніння, що і стало причиною смерті 11.02.2024 немовляти ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи.

У такий спосіб ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 166 Кримінального кодексу України (далі - КК України) «злісне невиконання обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки».

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням вчиненим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є моральною і полягає в душевних стражданнях, яких зазнав потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким вони проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, і який є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла внаслідок кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке передбачене статтею 166 КК України «злісне невиконання обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки».

Розмір моральної шкоди, оціненої Сторонами на їх власний розсуд, матеріальне становище та виходячи з обставин вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінального правопорушення (яке є необережним нетяжким злочином), Сторони оцінюють у 100 000 грн. (сто тисяч гривень).

Сторони визначили, домовившись між собою, що відшкодування ОСОБА_4 заподіяної внаслідок кримінального правопорушення моральної шкоди здійснюється нею шляхом належного виконання її обов`язків по догляду за дитиною, передбачених законом, щодо інших двох їх дітей.

Перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язується вчинити на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступні дії:

- утримуватися від вживання алкогольних напоїв під час проживання за місцем проживання з її дітьми та під час виконання обов`язків матері, як одного з батьків, по догляду за дитиною (кожним з дітей),

- належним чином здійснювати виконання свого обов`язку матері по догляду за дитиною, передбаченого законом, шляхом виховання, піклування про здоров`я, фізичний розвиток, готування до самостійного життя, утримання до досягнення повноліття, дотримання прав і недопущення обмеження законних інтересів на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток дитини (кожного з дітей) щодо їх з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дітей, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також іншої дитини (у випадку її народження, усиновлення чи встановлення опіки чи догляду над нею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Строк вчинення вказаний дій - до досягнення кожною дитиною, зазначеною в цьому розділі Угоди, повноліття.

У судовому засіданні сторонами заявлено клопотання про затвердження угоди про примирення укладеної 03.12.2024 року між потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у кримінальному провадженні №000128, з одного боку, та обвинуваченою у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 471 та 473 КПК України, з участю захисника ОСОБА_5 .

Згідно вказаної угоди про примирення ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні (ст.166 КК України) та зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ст.166 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі, звільнивши її від відбуття покарання з випробувальним терміном на підставі ст.75 КК України, поклавши на неї обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України. При визначенні міри покарання сторонами враховується обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , зокрема щире каяття у вчиненні злочину, визнання своєї вини повністю та активне сприяння у розкритті злочину.

Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки умисного невиконання угоди. В угоді зазначені права і обов`язки потерпілого та обвинуваченої щодо укладення угоди.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю. Просить затвердити угоду про примирення.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив затвердити угоду примирення

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.

Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів нетяжкого злочину.

Відповідно до абзацу 6 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачено, що при призначенні покарання у виді позбавлення волі на певний строк вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до 7 років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі та особливо тяжкі злочини, суд залежно від ступеня суспільної небезпечності вчиненого, даних про особу засудженої та обставин, що обтяжують і пом`якшують покарання, вправі звільнити таких жінок від відбування покарання з випробуванням як на підставі ст. 75 КК України, так і на підставі ст. 79 КК України.

Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч. 3 ст. 75 КК визначаються виключно судом. У зв`язку з цим визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, про що зазначається в мотивувальній частині судового рішення, та не є підставою для відмови у затвердженні угоди.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд вважає, що зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, вона укладена з додержанням порядку укладення угоди, укладена добровільно без будь-якого примусу, про що свідчать дані в судовому засіданні пояснення обвинуваченої ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_6 , узгоджена сторонами міра покарання відповідає санкції ст.166 КК України, а тому укладена угода відповідає вимогам КПК України і може бути затверджена судом.

Цивільний позов в кримінальному провадженні - не заявлено. Витрати на залучення експерта та речові докази - відсутні. Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 - не обирався .

Керуючись ст.ст. 314, 368, 469, 370, 371, 475 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення від 03.12.2024 року, укладену у кримінальному провадженні № 000128 між потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого боку.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України та призначити їй покарання, визначене угодою, у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 та пункту 2 ч.2 ст.76 Кримінального кодексу України покласти на засуджену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом із питань пробації.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1