Справа №195/1232/24
Провадження № 1-кп/195/109/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.08.2024 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Томаківка кримінальне провадження №0000068від 11.07.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка, Томаківського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, немаючого на утриманні неповнолітніх дітей, маючого середню освіту, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

09.07.2024 року приблизно о 21 годині 55 хвилин громадянин ОСОБА_4 , знаходився поблизу території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де під час спілкування із громадянином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , між ними винник словесний конфлікт, який супроводжувався нецензурною лайкою, під час якого, на ґрунті особистих неприязних відносин у громадянина ОСОБА_4 раптово виник кримінальний умисел, спрямований на заподіяння легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров?я потерпілому ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій кримінальний умисел, направлений на заподіяння легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров?я, громадянин ОСОБА_4 в цей день, тобто 09.07.2024 приблизно о 22 годині 00 хвилини, перебуваючи поблизу території домоволодіння за вищевказаною адресою, під час сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому, діючи умисно, протиправно, незаконно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, підійшовши ближче до громадянина ОСОБА_5 , та шляхом вчинення фізичних дій, щосили завдав удар кулаком власної правої руки в область лівого надпліччя останнього, та не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свої кримінальні дії, громадянин ОСОБА_4 щосили завдав 2 (два) удари кулаком власної правої руки в область обличчя потерпілого ОСОБА_5 , внаслідок яких, останній впав на асфальтове покриття.

В результаті своїх умисних дій, громадянин ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 265-Е від 12.07.2024, тілесні ушкодження у вигляді: синця в області перенісся з переходом на верхню та нижню повіки лівого ока, садна в області перенісся, перелом кісток носу, які розглядаються у сукупності, і відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день), на підставі п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. за №6.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що 09 липня цього року приблизно о 22 годині наніс знайомому ОСОБА_5 удар в ліве надпліччя, а потім 2 удара кулаком в область носу, т.я. в ході розмови у них виник конфлікт. Обвинувачений просить суд суворо не карати, відповідні висновки для себе зробив. У його житті таке більш не повториться ніколи.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_5 не з`явився. Від нього до суду надійшла заява про проведення судового розгляду у його відсутність. Просить призначити покарання на розсуд суду.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування при обставинах, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився допитом обвинуваченого.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров?я.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому суд керується вимогами ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчинених кримінального правопорушення та визнання провини в повному обсязі.

Обставин, які обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При обранні покарання обвинуваченому, суд враховує наступне: суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, ступінь тяжкості, який відноситься відповідно до вимог ст.12 КК України до кримінальних проступків, дані про особу винного, його відношення до скоєного.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до п.п.2,3,10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику застосування судами кримінального покарання» більш суворе покарання особам, скоївшим злочин на грунті пияцтва та наркоманії, за наявності рецидиву, у складі злочинних груп та менш суворе покарання може призначатися особам, які щиросердно розкаялися у скоєному, активно сприяли розкриттю злочину, при цьому враховується стадія здійснення злочину, кількість епізодів, роль кожного із співучасників, характер та ступень тяжкості наслідків, які настали.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, і вважає необхідним призначити міру покарання у вигляді обмеження волі, яка передбачена санкцією частини 2 статті 125 КК України, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України - звільнивши громадянина ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався, тому суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному проваджені - відсутній.

Процесуальні витрати на залучення експертів - відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 371, 373-374, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

визнати винним громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст.76 КК України покласти на громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України додатково покласти на громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - не обирати.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- диск білого кольору DVD+R «Ахеnt» з написом чорним маркером «Свідок 24-068» із записом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_6 від 11.07.2024 року, який долучений та знаходиться в матеріалах кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження (том 1 а.с.29);

-диск білого кольору DVD+R «Ахеnt» з написом чорним маркером «Свідок 24-068» із записом слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_5 від 11.07.2024 року, який долучений та знаходиться в матеріалах кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження (том 1 а.с.41).

Повний текст вироку суду вручити учасникам судового провадження в день його проголошення відповідно до вимог ч. 15 ст.615 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1

15.08.2024