Справа №756/313/23 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2671/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою з доповненнями захисника на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду І-ї інстанції, 6 серпня 2022 року приблизно о 16-ій годині 33 хвилини ОСОБА_7 рухався на автомобілі марки «ToyotaLand Cruiser 200», р.н. НОМЕР_1 , по вул. Богатирській м. Києва у напрямку м. Вишгорода Київської області. Знаходячись поблизу блокпоста, ОСОБА_7 наздогнав автомобіль марки «Range Rover», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 .

Одразу ж, використовуючи малозначний привід, пов`язаний із тим, що ОСОБА_9 не пропустив автомобіль ОСОБА_7 без черги на блокпосту, останній вчинив дії, спрямовані на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень. Так, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, бажаючи самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, ОСОБА_7 , нецензурно лаючись, створюючи реальну загрозу для здоров`я громадян, під час руху здійснив два постріли по автомобілю марки «Range Rover», р.н. НОМЕР_2 , у салоні якого знаходилися ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення правопорушення зник.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить вирок суду скасувати та кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити. Прийняти рішення про повернення ОСОБА_7 внесеної ним застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 52000 гривень.

Також, просить повторно дослідити всі докази.

Мотивуючи свої вимоги захисник звертає увагу на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, яке знайшло своє відображення у тому, що за наявності підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд першої інстанції залишив ці підстави без оцінки та здійснив розгляд кримінального провадження з ухваленням обвинувального вироку.

Захисник зазначає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду першої інстанції після закінчення строків досудового розслідування, оскільки, 16 серпня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 296 КК України, двохмісячний строк досудового розслідування закінчувався 16 жовтня 2022 року. Постановою керівника Оболонської окружної прокуратури від 12.10.2022 року строк досудового розслідування було продовжено до 17 листопада 2022 року, проте таке продовження відбулося з істотними порушення вимог КПК.

Також, захисник звертає увагу на те, що повідомлення про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні складено 15 листопада 2022 року, проте стороні захисту відповідне повідомлення було вручено 18.11.2022 року,поза межами строку досудового розслідування, обвинувальний акт складено та затверджено 09.01.2023 та 11.01.2023 направлено до суду першої інстанції. При цьому, звертає увагу, що 25.11.2022 сторона захисту відмовилась від подальшого ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

Крім того, захисник вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також, недопустимість доказів, покладених в основу обвинувального вироку, зокрема протокол огляду від 16.08.2022 у період часу з 18:40 до 19:10, протокол затримання ОСОБА_7 від 16.08.2022, протокол огляду місця події від 16.08.2022 у період часу 23:04 по 23:19, оскільки зазначені процесуальні дії, було проведено слідчим, який не мав на те повноважень.

Звертає увагу захисник і на те, що затримання ОСОБА_7 , особистий обшук обвинуваченого, а також огляд місця події, а саме транспортного засобу ОСОБА_7 також було здійснено з грубим порушення КПК України, проте судом першої інстанції не надано оцінки цим порушенням та безпідставно враховано при винесенні вироку.

Захисник зазначає, що оглянутий судом першої інстанції DWD+R диску із відеозаписами події, що мала місце 16 серпня 2022 року о 16-ій годині 33 хвилини поблизу блокпосту у напрямку м. Вишгород Київської області, викликає сумніви щодо його належності, з огляду на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про джерело походження цього диску, де та за яких обставин здійснювався запис події.

Також, на думку захисника кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуто незаконним складом суду, оскільки згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями, суддею-доповідачем було визначено суддю ОСОБА_11 , та згодом, було замінено на суддю ОСОБА_12 , що суперечить вимогам ч. 3 ст. 35 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку поданої апеляційної скарги, пояснення прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

Згідно з ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст.296 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені наявними доказами у їх сукупності, які перевірялися судом першої інстанції в ході судового розгляду.

Колегія суддів вважає доводи захисника про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а також про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неспроможними, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При оцінці доказів, колегія суддів звертає увагу на те, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх ( 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Так, на обгрунтування винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, судом першої інстанції досліджено:

- показання потерпілого ОСОБА_9 про те, що у серпні 2022 року він разом із ОСОБА_10 рухався на автомобілі «Range Rover» по вул. Богатирська м. Києва у напрямку м. Вишгорода Київської області та наближався до блокпоста, де з правого боку його автомобіль намагався заблокувати автомобіль «Toyota LandCruiser200», під керуванням ОСОБА_7 , який відкрив переднє ліве вікно почав безпричинно висловлюватись нецензурною лайкою та вимагав пропустити його. Коли ОСОБА_9 проїхав блокпост, то ОСОБА_7 наздогнав його автомобіль, продовжуючи висловлюватися нецензурною лайкою, дістав пістолет і почав ним погрожувати. При цьому, їх автомобілі рухалися поруч один з одним. Поблизу АЗС «ОККО», що по вул. Богатирській м. Києва, він почув звук пострілу та відчув влучання в автомобіль, наступний постріл вже відбувся на повороті на м. Вишгород. Вийшовши з автомобіля він помітив, що його транспортний засіб має два пошкодження від куль;

показання свідка ОСОБА_10 про те, що 16 серпня 2022 року він разом із ОСОБА_9 рухався на автомобілі «Range Rover» у напрямку м. Вишгорода Київської області. Вже перед самим блокпостом до них з правого боку під`їхав автомобіль «Toyota Land Cruiser 200», звідки через відчинене ліве вікно ОСОБА_7 почав безпричинно висловлюватись нецензурною лайкою та вимагав пропустити його. Проїхавши блокпост, ОСОБА_7 наздогнав їх та продовжив висловлюватися нецензурною лайкою, а потім дістав пістолет і почав ним погрожувати. Неподалік АЗК «ОККО», що у Києві, він почув удар по кузову автомобіля, згодом ще один. Зупинившись, вони виявили, що автомобіль мав два пошкодження, що характерні для влучання куль.

показання свідка ОСОБА_13 , який в суді першої інстанції пояснив, що він проходить службу у Національній гвардії України та перебував на блокпосту неподалік ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по вул. Богатирській на виїзді з міста Києва, та бачив, як перед в`їздом на блокпост двоє водіїв вчинили між собою сварку. За метрів сорок у напрямку м. Вишгорода ці водії зупинилися й водій, що керував автомобілем «Toyota Land Cruiser 200», продовжив голосно висловлюватися нецензурною лайкою на адресу іншого водія.

На переконання колегії суддів, ці показання потерпілого та свідків, є логічними, послідовними, достовірними та такими, що узгоджуються між собою та з дослідженими місцевим судом письмовими доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16 серпня 2022 року(а.с. 10-11 т. 2); протоколом огляду місця події від 16.08.2022, а саме огляду автомобіля «Range Rover», р.н. НОМЕР_2 із фототаблицею (а.с. 13-23 т. 2); протоколом огляду місця пригоди із фототаблицею, 16 серпня 2022 року було оглянуто ділянку місцевості, за адресою: АДРЕСА_2 , де виявлено автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200», р.н. НОМЕР_1 (а.с. 32-41 т. 2); протоколом обшуку ОСОБА_7 , затриманого у порядку ст. 208 КПК України, окрім інших речей, у нього було вилучено: предмет, схожий на пістолет, з написом «Форт 17Р», із написом на затворі № НОМЕР_3 ; предмет, схожий на магазин до пістолета; предмети, схожі на набої до пістолета, у кількості 10 шт., разом із відеозаписом до нього (а.с. 26-31 т. 2); протоколом огляду предмета (відеозапису) від 17 серпня 2022 року було оглянуто вміст DWD+R диску із відеозаписами події; відеозаписом на якому зафіксовано обставини скоєння кримінального правопорушення (а.с 127 т. 2); висновком судово-балістичної експертизи від 13 жовтня 2022 року №КСЕ-19/111-22/37118-БЛ (а.с. 72-81 т. 2).

На переконання колегії суддів, вищезазначені, досліджені безпосередньо судом першої інстанції докази є належними, допустимими та достатніми для встановлення існування обставин, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та які у своїй сукупності вказують на умисний характер дій обвинуваченого і відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_7 злочину та його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_7 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження судом, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення.

Доводи захисника про здійснення слідчих процесуальних дій у кримінальному провадженні слідчим, який не був уповноваженим на здійснення досудового розслідування, були в повній мірі перевірені та оцінені судом першої інстанції, з оцінкою якого, погоджується колегія суддів, оскільки місцевим судом обгрунтовано встановлено, що повноваження керівника органу досудового розслідування визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, у формі письмового «доручення», не суперечить вимогам ст.39 КПК і є достатнім документом для наділення такого слідчого повноваженнями здійснювати досудове розслідування у конкретному кримінальному провадженні. Прийняття рішення саме у такій письмовій формі (а не у формі постанови), тим паче, зважаючи на наявність повідомлення від 16 серпня 2022 року, яким старший слідчий ОСОБА_14 доповідає керівнику Оболонської окружної прокуратури міста Києва про початок досудового розслідування, та витягу з ЄРДР із включенням слідчого ОСОБА_14 до складу групи слідчих у цьому кримінальному провадженні, не свідчить, що досудове розслідування здійснювалося неуповноваженою особою.

Нових даних, які б спростовували висновки суду в цій частині та беззаперечно вказували на те, що досудове розслідування проведено неуповноваженим слідчим, в суді апеляційної інстанції встановлено не було.

Посилання захисника на необхідність визнання ряду доказів недопустимими, з огляду на те, що ці докази отримані слідчим, який не був уповноважений на проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, з огляду на наведене вище, колегія суддів вважає неспроможними.

Доводи апеляційної скарги про те, що затримання ОСОБА_7 , особистий обшуку останнього та огляд його автомобіля було проведено з порушеннями ст. 87 КПК України, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Так, згідно з ч. 3 ст. 214 КПК України огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Приписами статті 237 КПК України визначено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.

Статтею 208 КПК України надано повноваження затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, «уповноваженій службовій особі» та здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

Особистий обшук є складовою процесу затримання і, таким чином, законне затримання саме собою дає підстави для проведення особистого обшуку. Більше того, слід взяти до уваги, що особистий обшук затриманої особи є необхідним, крім фіксації доказів правопорушення, також для забезпечення безпеки як осіб, що затримують, так і інших осіб, включаючи саму затриману особу. Тому особистий обшук, як правило, проводиться невідкладно після затримання. Таким чином, законність проведення обшуку до внесення відомостей в ЄРДР залежить від того, чи законно проводити затримання за таких обставин.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 було затримано працівниками поліції на території Національного парку "Межигір`я" на підставі п. 2 ст. 208 КПК України, при цьому потерпілий ОСОБА_9 безпосередньо переслідував підозрюваного та вказав на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Працівники поліції після здійснення затримання підозрюваної особи викликали слідчо-оперативну групу, яка провела огляд місця події та фактично - особистий обшук затриманого, в ході якого було виявлено та вилучено, серед іншого, предмет, за зовнішніми ознаками схожий на пістолет написом «Форт 17Р» № НОМЕР_3 .

Затримання особи після вчинення кримінального правопорушення, чи після безпосереднього переслідування, є подією, несподіваною для його учасників, а тому здійснюється без ухвали слідчого судді. Це ж саме стосується і місця події, а саме місця затримання, оскільки КПК України не містить вимоги на отримання дозволу слідчого судді на проникнення з метою проведення огляду до загальнодоступних місць, зокрема парків, скверів, лісопосадок, відкритих магазинних майданчиків, навіть, за умови, що вони перебувають на балансі територіальної громади.

Твердження захисника про те, що оглянутий судом першої інстанції диск, з відеозаписами події, що мала місце 16 серпня 2022 року поблизу блокпосту у напрямку м. Вишгород Київської області, є недопустимим доказом не заслуговують на увагу, оскільки даний відеозапис було отримано з камер спостереження відеонагляду "Безпечне місто" оперуповноваженим Оболонського УП ГУНП у м. Києві на підставі доручення слідчого.

Крім того, відповідно до практики Верховного Суду (наприклад постанова ККС ВС від 3 жовтня 2023 року у справі № 596/509/22) КПК не вимагає від слідчого здійснювати збирання доказів виключно шляхом отримання тимчасового доступу до них. У разі, коли особа, у розпорядженні якої перебувають речі, документи та інші матеріали, які мають доказове значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, висловлюючи своє волевиявлення, добровільно надає їх слідчому, це не свідчить про здобуття таких доказів органом досудового розслідування у позапроцесуальний спосіб і не є підставою для визнання їх недопустимими.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстави, за яких захисник вказує, що висновки суду першої інстанції грунтуються на неналежних та недопустимих доказах, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що обвинувальний акт надійшов до суду першої інстанції поза межами строку досудового розслідування, у зв`язку з чим кримінальне провадження підлягає закриттю на підтсаві п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Так, частиною 1 ст. 219 КПК України визначено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 Кримінального процесуального кодексу України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до ч. 4 ст. 219 Кримінального процесуального кодексу України, строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що 16 серпня 2022 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, таким чином строк досудового розслідування даного кримінального провадження закінчувався 16.10.2022 року.

Постановою керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва від 12 жовтня 2022 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001505 від 16.08.2022 року було продовжено до трьох місяців, тобто до 17 листопада 2022 року.

15 листопада 2022 року, тобто за два дні до закінчення строку досудового розслідування, слідчим Оболоснького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_15 повідомлено ОСОБА_7 та його захисника про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено та надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

18.11.2022 року, під час ознайомлення стороною захисту з матеріалами кримінального провадження, підозрюваному ОСОБА_7 та його захиснику ОСОБА_8 повторно було вручено повідомлення про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів та повідомлення про завершення досудового розслідування з зазначенням з`явитися до слідчого відділу Оболонського УП ГУНП у м. Києві 23.11.2022 року о 11:00 годині.

23.11.2022 року підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 ознайомилися з частиною матеріалів досудового розслідування, та від подальшого ознайомлення відмовились, оскільки обвинувальний акт та реєстр матеріалів кримінального провадження не затверджено, тому подальше ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України, на їх думку, є неможливим.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 січня 2023 року було встановлено стороні захисту в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001505 від 16.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.296 КК України, строк для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування тривалістю 3 (три) робочі дні, перебіг якого починається з 05.01.2023 (06.01.2023 та 07.01.2023 були вихідними днями).

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні складено та затверджено 09 січня 2023 року та 11 січня 2023 року обвинувальний акт з додатками надійшов до Оболонського районного суду м. Києва.

Таким чином, на переконання колегії суддів, обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду першої інстанції в межах строку досудового розслідування та підстави для застосування положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, в даному випадку відсутні.

Що стосується тверджень захисника про розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 незаконним складом суду, то вони є надуманими, з огляду на те, що згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями суддею-доповідачем було визначено суддю ОСОБА_1 , при цьому замінено суддю ОСОБА_11 на підставі ч. 1 ст. 76 КПК України, як таку, що слухала поєднану справу, що виключає розгляд поточної.

Так, як вбачається з матеріалів провадження слідчим суддею ОСОБА_11 06 жовтня 2022 року було задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні, а саме транспортний засіб марки «Toyota» моделі «Land Cruiser 200» чорного кольору, із закріпленим на ньому д.н.з. НОМЕР_1 (номер шасі: НОМЕР_4 ), який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 зареєстрований під д.н.з. НОМЕР_6 , та на праві власності належить ОСОБА_16 .

При цьому, дійсно в зазначеній ухвалі слідчим суддею вказано не вірний номер ЄРДР у кримінальному провадженні, проте, зазначені у ній обставини, а також майно, питання накладення арешту на яке вирішувалося, безсумнівно стосується саме кримінального провадження за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, що виключає участь судді у розгляді даного кримінального провадження.

Таким чином, доводи захисника про незаконність повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 13 січня 2023 року, є непереконливими.

Підстав, за яких захисник наполягає на скасуванні вироку суду та закритті кримінального провадження, апеляційним судом не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що підстави для скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні поданої апеляційної скарги слід відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: