ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1737/24 Справа № 199/6996/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2024 року про продовження запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, має середню освіту, неодружений, офіційно не працевлаштований, на утриманні малолітніх дітей не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2024 року задоволено клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 та продовжено останньому строк тримання під вартою 12 листопада 2024 року. Залишено заставу у розмірі 181680 грн.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується копіями протоколів: огляду місця події, про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії, допиту свідків, висновками судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності та взаємозв`язку.

Зазначає, що зазначені в клопотанні слідчого ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою знайшли своє підтвердження в ході розгляду даного клопотання, а також є такими, що не зменшились з плином часу та є актуальними і наразі. Зокрема, з огляду на встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення і особу підозрюваного, обґрунтованим є висновок, що ОСОБА_7 , розуміючи тяжкість підозри та покарання, яке йому загрожує, а також відсутність у нього достатньо міцних соціальних зв`язків, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, залишивши місце свого постійного проживання з метою уникнення покарання. А з огляду на відсутність у підозрюваного постійного офіційного місця роботи та сталого заробітку, може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Вказує, що розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, як того просить сторона захисту із посиланням на незадовільний стан здоров`я підозрюваного, то вони є такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти існуючим ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України, і крім того захисником не надано доказів неможливості надання адекватної медичної допомоги підозрюваному в установі попереднього ув`язнення. Згідно з долучених захисником відомостей з Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях, ОСОБА_7 до поміщення в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» був консультований в медичних закладах МОЗ України, при надходженні в установу оглянутий лікарями амбулаторно-поліклінічного відділення Дніпропетровської багатопрофільної лікарні №4 та на даний час ОСОБА_7 продовжує отримувати лікування та обстеження відповідно до лікарських призначень. Щодо визначеної раніше ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2024 року підозрюваному застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, то даний розмір застави відповідає критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), забезпечить досягнення її мети, адже розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначити заставу у розмірі 40 ПМ.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що слідчим суддею не правильно обчислено строк тримання під вартою, оскільки останній 60 день від 11.09.2024 року припадає на 09.11.2024 року а не на 12.11.2024 року. Слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_9 був затриманий 13.06.2024 року о 06.09 годин.

Зазначає, що ОСОБА_9 має потребу в належному лікуванні в домашніх умовах, у зв`язку з чим до нього має бути застосований альтернативний запобіжний захід цілодобовий домашній арешт. Визначення ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави і її не внесення свідчить про непосильність цієї суми для нього, що виключає можливість вважати такий запобіжний захід альтернативним для даної особи і свідчить про потребу зменшення розміру застави до 40 ПМ.

Вказує, що ОСОБА_7 належить до осіб мобілізаційного віку, а значить протягом дії воєнного стану в країні не має можливості покинути Україну, а тому ризик, передбачений п. 1 ст. 177 КПК України, вбачається лише з огляду на тяжкість злочину та можливого покарання.

Також зазначає, що слід врахувати роль ОСОБА_7 у злочині, вчиненому групою осіб, який, відповідно до показів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , мав причетність лише до збуту наркотичних засобів.

Позиції учасників судового провадження.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: (1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; (2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК, слідчий суддя, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони захисту щодо необґрунтованості ухвали суду першої інстанції, не можуть бути визнані достатніми для скасування оскарженої ухвали з огляду на таке.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є достатньо обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого, та не оскаржуються захистом в апеляційній скарзі.

Окрім цього, обґрунтованість цієї підозри раніше була предметом судового розгляду і знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу та під час перегляду відповідного рішення слідчого судді в апеляційному порядку. З матеріалів провадження не вбачається, що з того часу виникли будь-які нові обставини, які б спростували обґрунтованість цієї підозри або причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину.

Щодо наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК.

Апеляційний суд вважає, що ризики, які були підставою для застосування підозрюваному запобіжного заходу, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, не зменшилися та об`єктивно продовжують існувати, а саме підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При оцінці вказаних ризиків апеляційний суд враховує тяжкість та обставини вчиненого кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, яке відноситься відповідно до ст. 12 КК до категорії тяжких злочинів. При цьому тяжкість покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 307 КК, у виді позбавлення волі від шести до десяти років з конфіскацією майна, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, не є самостійною підставою для застосування чи продовження дії запобіжного заходу, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, введення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб та обумовлює можливість підозрюваному переховуватись на тимчасово непідконтрольній українській владі території, що може значно ускладнити органам правопорядку вживати заходи реагування на таку поведінку підозрюваного та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від слідства і суду, колегія суддів бере до уваги, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Апеляційний суд також зважає на обставини скоєного злочину, інкримінованого підозрюваному, на його підвищену суспільну небезпеку проти здоров`я населення, оскільки відноситься до кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин.

Колегія суддів бере до уваги дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК, проте раніше притягався до кримінальної відповідальності за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, має постійне місце проживання, неодружений, не працевлаштований та офіційного джерела доходу не має.

Зазначені вище обставини також підтверджують наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення і повністю спростовують доводи захисника про можливість запобігання заявленим ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В сукупності із вищевикладеним у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства слідчий суддя, приймаючи рішення про продовження підозрюваному строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обставини, передбачені ст. 178 КПК та дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені ризики є реальними та продовжують існувати і забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо лише шляхом продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою.

Апеляційний суд вважає такими, що знайшли своє підтвердження і обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування у двомісячний строк, що обумовлено складністю цього кримінального провадження, необхідністю провести ряд слідчих (розшукових) дій, про які зазначає слідчий в клопотанні.

Враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини що стосується порушення, статті 5, пункту 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод (право на справедливий суд) у зв`язку з надмірно тривалим триманням обвинувачених під вартою та тривалим кримінальним провадженням, апеляційний суд звертає увагу на рух кримінального провадження, періодичність судового контролю за дотриманням права на свободу підозрюваного та не вважає, що загальний строк тримання ОСОБА_7 під вартою є надмірним, з огляду на складність кримінального провадження та кількість процесуальних дій, які необхідно провести.

Посилання сторони захисту про незадовільний стан здоров`я підозрюваного апеляційним судом враховуються, однак це не є самодостатньою підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на вищевикладене. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості неможливості надання адекватної медичної допомоги підозрюваному в установі попереднього ув`язнення.

Що стосується доводів сторони захисту про визначений слідчим суддею непомірний розмір застави як альтернативний запобіжний захід, то апеляційний суд вважає їх неспроможними з огляду таке.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 4, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається, зокрема щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При застосуванні запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою слідчим суддею в ухвалі від 11 вересня 2024 року був визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 60 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд, перевіривши доводи захисту в цій частині, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, його майнового та сімейного стану, а також продовження існування встановлених ризиків, не вбачає інших підстав для зменшення раніше визначеного розміру застави. На переконання апеляційного суду, визначена підозрюваному застава у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб відповідає критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), забезпечить досягнення її мети, адже розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В свою чергу, частково слушними є доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не правильно обчислено строк тримання під вартою.

На підставі аналізу матеріалів провадження, зокрема, клопотання слідчого вбачається, що останній просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 13.11.2024 року.

Відповідно до резолютивної частини оскаржуваної ухвали, суд 1-ої інстанції, задовольняючи клопотання слідчого, зауважив на тому, що продовжує строк застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначивши кінцевий його термін до 12 листопада 2024 року.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Разом із тим, згідно з ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Враховуючи те, що ухвала про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 була постановлена 11 вересня 2024 року, і саме з цієї дати обчислюється строк її дії, то на підставі положень вищезгаданих ст.ст. 115 та 197 КПК України, останнім днем 60-денного строку продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого є 09.11.2024 року.

Системний аналіз вищевикладених положень кримінального процесуального закону та засад кримінального провадження дає підстави дійти висновку про те, що законом не передбачено права суду погіршувати становище обвинуваченого та виходити за межі клопотання сторони обвинувачення в частині строку застосування або продовження застосування певного запобіжного заходу, в даному випадку тримання під вартою.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає про те, що в даному випадку суд 1-ої інстанції вийшов за межі поданого стороною обвинувачення клопотання та допустився помилки, неправильно обчисливши початкову та кінцеву дату продовженого строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , в результаті чого допустив істотне порушення вищенаведених вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування зазначеного рішення та постановлення нової ухвали.

Керуючись статті 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 09 листопада 2024 року включно.

Залишити визначений раніше ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 181680 гривень.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будуть покладені наступні обов`язки:

-не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає підозрюваний, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

-прибувати до слідчого, прокурора або до суду на кожний виклик.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4