Справа № 167/799/24
Номер провадження 1-кп/167/90/24
У Х В А Л А

27 серпня 2024 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області клопотання представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000444, про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в :

До Рожищенського районного суду Волинської області в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000444, надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК.

Ухвалою суду від 7 серпня 2024 року призначено підготовче судове засідання.

22 серпня 2024 року до суду від представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 в межах цього кримінального провадження надійшов цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди в розмірі 89661,63 грн. та моральної шкоди в розмірі 200000 грн. Разом із позовною заявою в порядку статей 131, 170 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) подано клопотання про арешт майна з метою забезпечення цивільного позову, яке належить обвинуваченій ОСОБА_6 :

1) частки права власності житлового будинку АДРЕСА_1 ; 2) автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Colt», 2005 року випуску (д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ), із встановленням заборони на їх відчуження.

Вимоги клопотання обгрунтовуються тим, що під час досудового розслідування обвинувачена ОСОБА_6 не намагалася відшкодувати завдану нею шкоду в добровільному порядку, а тому існує обґрунтований сумнів, що вона може відчужити вказане майно з метою ухилення від виконання можливого рішення суду, ухваленого на користь ОСОБА_5 . Посилається на те, що розмір майнової шкоди в сумі 89661,63 грн. підтверджується відповідними чеками, довідкою ТОВ «Вудленд Україна» від 23 квітня 2024 року № 100, довідкою про доходи від 24 квітня 2024 року № ВУ000000006, висновком експерта від 15 червня 2024 року № 12-2024. Моральну шкоду потерпіла оцінює в розмірі 200000 грн.

У судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 підтримала це клопотання, давала пояснення близькі за змістом до його обгрунтувань.

Прокурор ОСОБА_3 висловив міркування про необхідність накладення арешту на належний обвинуваченій автомобіль, а у вирішенні клопотання щодо частини житлового будинку покладався на суд.

Потерпіла ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання (про що свідчать розписки про вручення повісток про виклик до суду), у судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомляли.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Суд, вивчивши доводи клопотання про арешт майна, заслухавши пояснення представника потерпілої, думку прокурора, дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема арешт майна.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Приписами ч. 6 ст. 170 КПК визначено, що арешт накладається на майно обвинуваченого, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову повинна бути співмірною розміру шкоди, зазначеної у цивільному позові (ч. 8

ст. 170 КПК).

У межах цього кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 пред`явлено позов до ОСОБА_6 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової та моральної шкоди. Розмір заявлених вимог у цивільному позові ОСОБА_5 належним чином обгрунтовано.

З витягів з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів (станом на 27 серпня 2024 року) слідує, що автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Colt», 2005 року випуску (д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ) належить ОСОБА_6 (дата останньої реєстрації транспортного засобу 4 січня 2022 року).

У витязі з сайту «Опендатабот» від 20 серпня 2024 року № 544-1 з посиланням на реєстр права власності на нерухоме майно (до 2013 року) містяться дані про належність ОСОБА_6 частки права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Із доводів клопотання про арешт майна та пояснень представника потерпілої ОСОБА_4 слідує, що потерпіла ОСОБА_5 побоюється, що обвинувачена

ОСОБА_6 після отримання копії позовної заяви зможе здійснити відчуження третім особам належного їй майна з метою уникнення виконання можливого рішення суду, ухваленого на користь потерпілої.

Отже, суд доходить висновку, що заявлений захід забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), є доцільним в межах цього кримінального провадження, так як його невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього можливого рішення суду у разі здійснення обвинуваченою відчуження на користь третіх осіб належного їй майна.

Водночас, представником потерпілої ОСОБА_4 не доведено, що вартість майна, про арешт якого заявлено у клопотанні є співмірною розміру шкоди, зазначеної у цивільному позові. Даних про дійсний розмір зазначеного рухомого та нерухомого майна сторонами кримінального провадження суду не пред`явлено. За таких обставин, при вирішенні обсягу необхідного забезпечення заявлених вимог суд виходить із загальнодоступних відомостей, які містяться в мережі Інтернет щодо середньої вартості схожого майна станом на час розгляду клопотання, та доходить висновку про часткове задоволення клопотання і доцільність накладення арешту на належний ОСОБА_6 автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Colt», 2005 року випуску (ринкова вартість схожих транспортних засобів такої ж марки, моделі та року випуску згідно з даними із сайту « ОСОБА_8 » (посилання: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) становить від 124000 грн. до 248000 грн.). Таке обмеження обвинуваченої у праві власності, на переконання суду, відповідатиме завданням кримінального провадження. При цьому, під час розгляду клопотання до суду не подано належних доказів, які б безсумнівно підтверджували перебування у власності ОСОБА_6 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , а долучений представником потерпілої витяг з сайту «Опендатабот», на переконання суду, не є таким доказом. Отже, в цій частині клопотання представника потерпілої про накладення арешту слід відмовити.

Керуючись статтями 170, 172, 173, 372, 376 КПК, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на належний ОСОБА_6 автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Colt», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , та встановити заборону на відчуження автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Colt», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

В іншій частині клопотання відмовити.

На підставі ч. 7 ст. 173 КПК копію ухвали надіслати прокурору та обвинуваченій не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Дата та час оголошення повного тексту ухвали: 28 серпня 2024 року о 9 год. 30 хв.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Рожищенський районний суд Волинської області.

Суддя: ОСОБА_1