Справа № 308/1103/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю :

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород подання засудженого ОСОБА_4 щодо вирішення питання про давність виконання судового рішення,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Ужгородського міськрайонного суду надійшло подання засудженого ОСОБА_4 щодо вирішення питання про давність виконання судового рішення, згідно якого зазначив наступне.

01.02.2022 року Ужгородським міськрайонним судом в складі головуючої судді ОСОБА_1 по справі №308/1103/22 винесено вирок, згідно з яким його визнано винним у скоєнні кримінального проступку за ст. 125 ч.2 КК України та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт (вирок набув законної сили 04.03.2022 року).

Зазначає, що згідно ст.. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

З посиланням на ст. 80 КК України засуджений просить суд звільнити його від відбування покарання у виді 150 годин громадських робіт призначених вироком Ужгородського міськрайонного суду від 01.02.2022 року у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення.

Засуджений ОСОБА_4 в призначене судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення подання засудженого заперечив, зазначив, що строк виконання вироку не сплив, оскільки вирок набув законної сили 18.01.2024 року після його перегляду судом апеляційної інстанції. Просив суд відмовити у задоволені подання засудженого.

Дослідивши матеріали справи в межах заявленого подання, заслухавши доводи прокурора,суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду від 01.02.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначино покарання у виді громадських робіт строком на 150 (сто п`ятдесят) годин.

Судом встановлено, що ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 18.01.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Ужгородського міськрайонного суду від 01.02.2022 року щодо нього без змін.

Судом встановлено, що згідно розпорядження Ужгородського міськрайонного суду від 30.01.2024 року вирок відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 набрав законної сили 18.01.2024 року.

Норми кримінального процесуального закону, якими керується суд

Відповідно до частини 1 статті 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Кримінальне законодавство встановлює правило, згідно з яким звільненню від відбування покарання підлягають особи, відносно яких строки виконання обвинувального вироку закінчилися. Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку передбачено ст. 80 КК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Отже, строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання. За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

За правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 31.03.2021 у справі N 201/604/20, стаття 80 КК України окреслює нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання. Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Як встановлено судом, вирок відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 набрав законної сили 18.01.2024 року на підставі ухвали Закарпатського апеляційного суду від 18.01.2024 року постановленої за наслідками апеляційного розгляду. З огляду на зазначене, з дня набрання чинності обвинувальним вироком (18.01.2024 року) не пройшло два роки, для застосування п.1 ч.1 ст.80 КК України.

З огляду на вищевикладене, відсутні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку суду відповідно до п.1 ч. 1 ст. 80 КК України.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час строки давності виконання обвинувального вироку Ужгородського міськрайонного суду від 01.02.2022 року, не закінчились, суд вважає, що в задоволенні подання засудженого ОСОБА_4 щодо вирішення питання про давність виконання судового рішення слід відмовити.

Керуючись ст. ст.80 КК України, 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання засудженого ОСОБА_4 щодо вирішення питання про давність виконання судового рішення відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 08.10.2024 року о 11 год. 15 хв.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1