Справа № 456/3398/23
Провадження № 1-кп/456/104/2024
УХВАЛА

про продовження строків тримання під вартою

25 липня 2024 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий при розгляді обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0001630 від 01.09.2014 відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою, клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт,

в с т а н о в и в :

В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження № 0001630 від 01.09.2014 відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

В судовому засіданні прокурор просить суд продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , оскільки вважає, що ризики, котрі слугували підставою для застосування та продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, станом на даний час надалі не відпали, з огляду на що, виходячи із статей 177-178, 183 КПК України, є достатні підстави саме для подальшого продовження строку раніше застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, а не для зміни чи скасування цього запобіжного заходу. В обґрунтування клопотання покликається на те, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України доводиться характером інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення та усвідомленням можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі, а тому обвинувачений може переховуватися від суду під тиском можливого відбуття покарання за вчинення особливо тяжкого злочину. Ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України вважає прокурор доводиться тим, що ОСОБА_5 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, намагався ухилитися від притягнення до кримінальної відповідальності. Після вчинення злочину обвинувачений закопав тіло ОСОБА_7 в лісосмузі, а також позбувся телефону потерпілої, який міг бути використаний як речовий доказ у справі. Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України вважає прокурор доводиться поясненнями представників потерпілих про те, що потерпілі побоюються за своє життя, більше того такі, як і свідки ще не всі допитані в судовому засіданні. Про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України вважає прокурор свідчить той факт, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, на шлях виправлення не став і вчинив новий умисний злочин. Щодо клопотання захисника про зміну запобіжного заходу заперечила розгляд такого по суті, покликаючись на форму клопотання та відсутність можливості ознайомитися з таким.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду клопотання про проведення розгляду клопотання про продовження строків тримання під вартою у його відсутності, додатково повідомив, що приймає участь у розгляді справи, яка має бути вирішена невідкладно, а саме вирішення питання про застосування запобіжного заходу до затримуваної особи.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 клопотання підтримала, вказала, що потерпіла ОСОБА_9 під час допиту в судовому засіданні повідомляла про те, що ОСОБА_5 тривалий час за нею стежив після початку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні..

Обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що клопотання прокурора порушує правові приписи ст.62 Конституції України та п.2 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також норми КПК України, він жодного разу не вчиняв протиправних дій відносно потерпілих, навпаки сестра потерпілої надсилала йому та його дружині повідомлення з погрозами.

Захисник ОСОБА_4 заперечила клопотання прокурора, вказала, що не була ознайомлена з клопотанням, просить суд застосувати більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю, покликаючись на зловживання стороною обвинувачення процесуальними правами, зокрема зазначила, що прокурор не вживає заходів для забезпечення явки свідків в судове засідання, домисли потерпілої про її переслідування не можуть бути взяті судом до уваги. Вважає, що порушено розумні строки розгляду кримінального провадження, обвинувачений безпідставно перебуває в умовах несвободи, він жодних протиправних дій відносно потерпілих не вчиняв, у нього належна процесуальна поведінка. Жодних доказів його винуватості матеріали кримінального провадження не містять. Крім цього, просить суд взяти до уваги неналежну процесуальну поведінку представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 , який неодноразово не з`являється в судові засідання, хоча належним чином був обізнаний з датою його проведення завчасно, однак вступив у іншу справу і здійснює захист в день призначення вказаного кримінального провадження.

Суд, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, представника потерпілої, вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід задоволити, а в клопотанні захисника про застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю слід відмовити, виходячи з наступного.

Насамперед суд, аналізуючи доводи сторін кримінального провадження про те, що вони не були ознайомлені з заявленими клопотаннями, звертає увагу прокурора та захисника, що основні доводи клопотань висловлені сторонами під час судового засідання, а тому кожна зі сторін не була позбавлена можливості їх заперечити або спростувати, а тому зважаючи на наведене, а також на строки розгляду кримінального провадження та узгоджені дати судових засідань з учасниками провадження, суд не вбачає істотних перешкод для розгляду клопотань сторони обвинувачення та сторони захисту по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова застосовано щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Підставою для застосування щодо ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу послужило недопущення ризиків переховування останнього від суду під тиском тягаря можливого відбування покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, його впливу на потерпілих та свідків, та інших ризиків, виходячи також з тяжкості пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення та наявних даних про його особу. Окрім цього, при застосуванні вказаного запобіжного заходу забезпечено виконання ОСОБА_5 відповідних процесуальних обов`язків, визначених КПК України.

Ухвалами Стрийського міськрайонного суду Львівської області неодноразово продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

Підставою для продовження строку тримання під вартою стали підстави, вказані в ухвалі слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, а також достатні дані вважати, що суспільна небезпека кримінального правопорушення, вчинення котрого ставиться у провину ОСОБА_5 , особа обвинуваченого є достатніми для продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку тримання під вартою, без визначення розміру застави, а не для зміни цього запобіжного заходу чи його скасування.

Суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_5 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися.

Ризиками, які дають підстави суду продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати: те, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а відтак може уникати кримінального переслідування; незаконно впливати на потерпілу та свідків, які судом безпосередньо в судовому засіданні ще не всі допитані; може знищити, спотворити або сховати будь-які з речей чи документів, оскільки стадія з`ясування обставин та перевірку їх доказами триває; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше притягався до кримінальної відповідальності.

З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_5 та тяжкості інкримінованого йому діяння, вік та стан його здоров`я, відсутність жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів, без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України.

Відповідно до Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживань владою, затвердженої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 40/34 від 29 листопада 1985 р., до жертв слід ставитись із співчуттям і поважати їхню гідність. Вони мають право на доступ до механізмів правосуддя відповідно до національного законодавства. При цьому слід сприяти тому, щоб судові й адміністративні процедури максимально відповідали потребам жертв, зокрема шляхом забезпечення їм можливості викладу своєї позиції по суті справи і надання належної допомоги на всіх етапах судового розгляду відповідно до національного законодавства.

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № К (85) 11 «Про положення потерпілого в рамках кримінального права і процесу» підкреслюється, що важливою функцією кримінального правосуддя має бути задоволення запитів і охорона інтересів потерпілого, підвищення довіри потерпілого до кримінального правосуддя, у зв`язку з чим необхідно більшою мірою враховувати запити потерпілого на всіх стадіях кримінального процесу.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 повідомляла суд про те, що після зникнення доньки ОСОБА_5 неодноразово стежив за нею.

Вказані свідчення потерпілої ОСОБА_9 суд не розцінює з точки зору їх допустимості чи належності, як доказ у кримінальному провадженні, однак враховує при продовженні строків тримання під вартою, оскільки про наведене неодноразово заявляли представники потерпілих в судових засіданнях.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід задоволити.

Суд наголошує увагу на тому, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати; оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а відтак може уникати кримінального переслідування;може незаконно впливати на потерпілу та свідків, шляхом фізичного чи психологічного тиску, а тому застосування до обвинуваченого інших менш впливових запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків та запобігти спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків.

На підставі наведеного відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю, як про це просить захисник у своєму клопотанні.

При цьому, аналізуючи доводи обвинуваченого ОСОБА_5 суд звертає увагу, що під час вирішення питання про продовження строків тримання під вартою, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд не досліджує докази винуватості чи невинуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, а оцінює чи достатніми є ризики, заявлені стороною обвинувачення для вирішення питання про застосування запобіжних заходів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю відносно обвинуваченого ОСОБА_10 відмовити.

Обвинуваченому ОСОБА_5 продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів - з 25 липня 2024 року до 22 вересня 2024 року.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та скерувати начальнику ЛСІ УДДУ з ПВП Львівської області для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1