Справа № 442/7878/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1054/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції з ДУ «Дрогобицька ВК №40», кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дро гобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.09.2024 року стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо звільнення від покарання,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

Засуджений подав апеляційну скаргу на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.09.2024, якою повернуто клопотання засудженого як передчасно подане щодо звільнення його від покарання.

Апелянт покликається, на те, що судами першої інстанції винесено не одне рішення у зв`язку з прийняттям Закону України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», однак до нього цей закон не застосовано судом першої інстанції.

Апелянт зазначає, що його було засуджено вироком Сихівського районного суду м. Львова від 22.06.2023 за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Судом першої інстанції в ухвалі зазначено, що 23.09.2024, до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку, надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення від покарання у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших Законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ та на підставі статті 5 КК України, пункту 4-1 частини 1 статті 284 КК України.

Дослідивши матеріали справи суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність повернення клопотання засудженого, як поданого передчасно, у зв`язку з винесенням ухвали Верховним Судом від 29 серпня 2024 року у справі №278/1566/21, згідно якої передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду кримінальне провадження в якому ставилося питання про застосування п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її, міркування прокурора ОСОБА_7 , яка просила відмовити в задоволенні апеляційних вимог засудженого мотивуючи тим, що клопотання засуджено не було розглянуто судом першої інстанції по суті та відповідно буде порушено право засудженого на захист, а саме на звернення до суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП України, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Так, згідно нової редакції ст. 51 КУпАП України, відповідальність за ч.1 ст.51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що складає 757 грн. Відповідальність за ч.2 ст.51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає від 575 грн. до 3028 грн.

Таким чином, з 09.08.2024 таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028 грн.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 неодноразово вчиняв злочини, зокрема викрадення чужого майна (крадіжку), за що стосовно нього винесено багато вироків, по яких він відбуває покарання, однак суми крадіжок скоєних ним на даний час перестали бути кримінально караним діянням.

Згідно ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

При цьому суд бере до уваги приписи ч.1 ст.5 КК України, якими визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відтак, з метою дотримання чинного законодавства, клопотання, заявлене засудженим ОСОБА_6 , повинно бути предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України (в ред. ЗУ № 3886-ІХ від 18.07.2024) особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У відповідності до ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, в числі іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Як передбачено ч.1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свідченням справедливого судочинства, на думку Європейського суду, є дотримання національними судами вимоги щодо вмотивованості судових рішень. Ця вимога стосується рівною мірою усіх видів українського судочинства, в тому числі і кримінального процесу.

Враховуючи зазначене вище, приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги засудженого та клопотання поданого в суд першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає до часткового задоволення, відповідно оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стаді підготовчого судового засідання під час якого необхідно повно та всебічно вирішити заявлене у справі клопотання та постановити законне та мотивоване рішення по справі, яке буде відповідати положенням ст.370 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 , 424, 514 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу (клопотання) засудженого ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.09.2024 року стосовно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою повернуто клопотання засудженого про звільнення від покарання скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Головуючий:

Судді: