465/7182/24
1-кс/465/1597/24
У Х В А Л А

про арешт майна

16.09.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000871 від 07.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, про арешт майна,

встановив:

Слідчий ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Франківського районного суду м. Львова з клопотанням, погодженим з прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання мотивує тим, що СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових №0000871, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 06.09.2024 до ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області надійшло повідомлення від оперуповноваженого ВКП ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області про те, що 06.09.2024 близько 14:37 год. під час проведення поверхневої перевірки документів у громадянина ОСОБА_5 було виявлено предмети, які візуально схожі на бойові патрони у загальній кількості 58 штук.

В ході огляду місця події у гаражному кооперативі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: предмети, візуально схожі на бойові патрони, калібром 5,45 мм із наявним маркуванням на корпусі "270-98" в кількості 28 штук, які поміщено в спец. пакет "WAR 121557", та предмети, візуально схожі на бойові патрони, калібром 5,45 мм із наявним маркуванням на корпусі "3-90" в кількості 30 штук, які поміщено в спец. пакет "WAR 1215553".

09.09.2024 року слідчим прийнято рішення про визнання вказаних речей речовими доказами, про що винесено відповідну постанову.

Вказує, що вилучене вищевказане майно може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Враховуючи вищевикладене, просить клопотання задоволити та накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

Слідчий у поданому клопотанні заявив про розгляд клопотання про арешт майна без його та прокурора участі, клопотання підтримав, просив таке задоволити.

Відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч.11 ст.170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000871 від 07.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Слідчим в клопотанні доведено, що тимчасово вилучені в ході огляду місця події 06.09.2024 року - у гаражному кооперативі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , предмети, візуально схожі на бойові патрони, калібром 5,45 мм із наявним маркуванням на корпусі "270-98" в кількості 28 штук, які поміщено в спец. пакет "WAR 121557", та предмети, візуально схожі на бойові патрони, калібром 5,45 мм із наявним маркуванням на корпусі "3-90" в кількості 30 штук, які поміщено в спец. пакет "WAR 1215553", мають значення для забезпечення кримінального провадження №0000871 від 07.09.2024 року.

Слідчий суддя вважає, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Як з`ясовано в судовому засіданні, постановою слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 09.09.2024 року вищевказані предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000871 від 07.09.2024 року.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчим у клопотанні доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.40 КПК України слідчий уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій.

Згідно з положеннями ч.5 ст.171 КПК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У даному випадку встановлено, що з клопотанням про арешт майна слідчий звернувся своєчасно 09.09.2024 року (з урахуванням вихідних днів 07-08.09.2024) шляхом скерування клопотання про арешт майна засобами поштового зв`язку.

Клопотання про арешт майна обґрунтоване необхідністю збереження речових доказів та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тощо, що відповідає вимогам ч.1, п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, матеріалами клопотання підтверджено, що внесене клопотання про арешт майна спрямоване на легітимну мету задля виконання завдань кримінального провадження, а майно, на яке слідчий просить накласти арешт, має, як речові докази, важливе значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення. Накладення арешту також дозволить провести слідчі та інші процесуальні дії з арештованим майном, що є необхідним для забезпечення повноти досудового розслідування.

Беручи до уваги викладене, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000871 від 07.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, про арешт майна задоволити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 06.09.2024 року в ході огляду місця події майно, а саме: предмети, візуально схожі на бойові патрони, калібром 5,45 мм із наявним маркуванням на корпусі "270-98" в кількості 28 штук, які поміщено в спец. пакет "WAR 121557", та предмети, візуально схожі на бойові патрони, калібром 5,45 мм із наявним маркуванням на корпусі "3-90" в кількості 30 штук, які поміщено в спец. пакет "WAR 1215553".

Заборонити на термiн накладення арешту відчуження, розпоряджання (реалiзацiю) та використання фізичним та юридичним особам вказаних вище речей до прийняття законного рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає до негайного виконання слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1