Справа № 645/3981/24
Провадження № 1-кс/645/1083/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000091 від 28.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2024 року до суду надійшло клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна, в якому просив суд: на тимчасове вилучене майно, а саме, мобільний телефон ТМ РОСО m 2010J19CG іmеі 1: НОМЕР_1 , іmеі 2: НОМЕР_2 . Прокурор просив у разі накладення арешту на вищевказане майно, місцем його зберігання визначити кімнату зберігання речових доказів ВП № 2 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Невельська, 1/32.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що cектором дізнання відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000091 від 28.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ЧЧ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області зареєстровано до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події від 27.02.2024 року № 2524 за фактом можливої колабораційної діяльності невстановленої особи.

28.02.2024 року СД ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000091 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України.

Згідно клопотання, у ході досудового розслідування встановлено, що мобільний телефон ТМ POCO m 2010J19CG imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , перебував у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 22.07.2024 за письмовою заявою добровільно видала мобільний телефон ТМ POCO m 2010J19CG imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 .

Постановою дізнавача СД ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 від 22.07.2024 вищевказаний мобільний телефон ТМ POCO m 2010J19CG imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні у подальшому місцем його зберігання визначити кімнату зберігання речових доказів ВП № 2 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Невельська, 1/32.

Отже, підставою накладення арешту на тимчасово вилучене майно є те, що існує сукупність розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Метою накладення арешту у даному випадку є забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у органу досудового розслідування є необхідність у проведенні ряду експертиз, об`єктом дослідження яких буде саме вилучене майно.

Прокурор у судовому засіданні вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити. Окрім того зазначив, що ОСОБА_5 22 липня 2024 року добровільно видав мобільний телефон ТМ POCO m 2010J19CG дізнавачу СД ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківської області та останній виніс постанову при визнання телефону речовим доказом.

Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Надав заяву та просив проводити розгляд клопотання за його відсутністю.

Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, дослідивши додані до клопотання документи, якими прокурор обґрунтовує свою вимогу, матеріали справи за клопотанням про арешт майна, встановив наступне.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

23.07.2024 р. до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні про накладення арешту на майно, яке 22.07.2024 було визнано речовим доказом.

Частиною 1 статті 171 КПК України встановлено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд, зокрема, повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

За ч. 11 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Судом встановлено, що в провадженні СД ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000091 від 28.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України.

Згідно письмової розписки ОСОБА_5 , в його користуванні перебував мобільний телефон ТМ POCO m 2010J19CG imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , який він 22.07.2024 за письмовою заявою добровільно видав мобільний телефон ТМ POCO m 2010J19CG imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 . Також у розписці зазначив, що претензій до працівників поліції не має.

Прокурор в клопотанні вказує на таку підставу для накладення арешту на майно, як необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речового доказу, для призначення судових експертиз.

Постановою дізнавача СД ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 від 22.07.2024 вищевказаний мобільний телефон ТМ POCO m 2010J19CG imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні у подальшому місцем його зберігання визначити кімнату зберігання речових доказів ВП № 2 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Невельська, 1/32.

В обґрунтування накладення арешту на майно, дізнавач у клопотання, а прокурор у судовому засіданні зазначили, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, встановлюються всі обставини кримінального правопорушення, вказаний телефон має істотне значення для досудового розслідування, оскільки потребує подальшого дослідження, призначення відповідних експертиз, та той факт, що майно відповідає критеріям частини першої статті 98 КПК України та може бути використано як доказ у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на кваліфікацію кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про використання вилученого майна для проведення слідчих дій та судових експертиз, де воно є об`єктом дослідження, є обґрунтованим.

Таким чином, доведено, що вказані у клопотанні речі, мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, оскільки існують розумні підозри вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, і не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Також слідчий суддя зазначає, що накладання арешту в силу ст. 170 КПК України є тимчасовим, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, заходом забезпечення кримінального провадження, яке застосовується з метою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

В межах розгляду цього клопотання, слідчим суддею не встановлено допущення органами досудового розслідування істотних порушень прав людини і основоположних свобод, які б давали підстави для відмови у накладені арешту на тимчасово вилучене майно.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасове вилучене майно, а саме, мобільний телефон ТМ РОСО m 2010J19CG іmеі 1: НОМЕР_1 , іmеі 2: НОМЕР_2

Визначити місцем зберігання арештованого майна - камеру схову речових доказів ВП №2 ХРУП №2 ГУ НП в Харківській області.

Виконання ухвали доручити ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області та Немишлянській окружній прокуратурі м. Харкова.

Роз`яснити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений та оголошений 25.07.2024 року.

Слідчий суддя