Ухвала

іменем України

25 листопада 2024 року

м. Київ

справа №202/5500/21

провадження № 51-5206 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 серпня 2024 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на постанову прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури від 24.12.2019 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000041 від 15.01.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191 КК України.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 серпня 2024 року, відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2024 року про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на постанову прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури від 24.12.2019 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000041 від 15.01.2019 року.

Не погоджуючись з вищезазначеними судовими рішеннями, захисник звернувся з касаційною скаргою, в якій посилається на те, що, суд апеляційної інстанції:

- помилково вирішив, що скарга розглянута по суті та протиправно відмовив у відкритті провадження;

- не перевірив законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, водночас, дослідження судом апеляційної інстанції того факту, що питання місцевим судом не було вирішене по суті, входить до повноважень суду апеляційної інстанції при вирішенні питання про відкриття;

- відмовляючи у відкритті провадження за скаргою, позбавив осіб, в інтересах яких захисник звернувся до суду, права на апеляційне оскарження та обмежив їхнє право на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 ЄКПЛ.

Крім того, наводить численні мотиви незаконності прийняття рішення слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2024 року під час розгляду скарги.

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Тобто, оскільки ухвала слідчого судді не переглядалась в апеляційному порядку, предметом перегляду суду касаційної інстанції може бути лише ухвала суду апеляційної інстанції, якою відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 , як така, що може перешкоджати подальшому кримінальному провадженню.

З урахуванням вищевказаного, доводи касаційної скарги щодо незаконності прийняття рішення слідчим суддею не можуть бути предметом касаційного розгляду та не підлягають перевірці у касаційному порядку.

При цьому, надаючи оцінку доводам касаційної скарги в частині незаконності дій апеляційного суду при відмові у відкритті провадження, колегія суддів зауважує про таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 309 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

При цьому, приписами ч. 2 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Як убачається зі змісту долученої до касаційної скарги копії судового рішення, ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на постанову прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури від 24.12.2019 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000041 від 15.01.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191 КК України.

Відтак, з огляду на зазначені положення КПК, вказана ухвала постановлена в межах компетенції слідчого судді, а тому доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції помилково вирішив, що скарга розглянута по суті, є неприйнятними, оскільки, як вбачається із ухвали слідчого судді від 06 серпня 2024 року подана скарга слідчим суддею розглянута із постановленням рішення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_4 звернувся до Дніпровського апеляційного суду із апеляційною скаргою.

Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено положеннями КПК, і розширеному тлумаченню він не підлягає.

Тобто постановлена у цьому провадженні ухвала слідчого судді, якою залишено без задоволення скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на постанову прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури від 24.12.2019 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, не входить до визначеного у КПК переліку ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Положеннями ч. 3 ст. 392 КПК визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом. Водночас, оскарження вищезазначеної ухвали слідчого судді в апеляційному порядку чинним КПК не передбачено.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Суддя апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді, дійшов висновку, що з огляду на вищезазначені положення ч. 4 ст. 399 КПК, вказана ухвала апеляційному оскарженню не підлягає, з наведеним погоджується і колегія суддів Верховного Суду.

При цьому, доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції не перевірив законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає неспроможними, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 398КПК апеляційна скарга, що надійшла до суду апеляційної інстанції, не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу. Отримавши апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції, суддя-доповідач протягом трьох днів перевіряє її на відповідність вимогам статті 396 цього Кодексу і за відсутності перешкод постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Положеннями частини першої статті 404 КПК України встановлено межі перегляду судом апеляційної інстанції, які регламентують обов`язок суду апеляційної інстанції провести апеляційний перегляд рішення суду в межах апеляційної скарги, водночас, у наведеному випадку суддею апеляційної інстанції прийнято рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 3 ст. 399 КПК України, а відтак, дослідження мотивів апеляційної скарги та перевірка по суті оскаржуваного рішення не передбачені, оскільки сама скарга на відповідне рішення визнана судом апеляційної інстанції неприйнятною.

Крім того, доводи касаційної скарги в частині порушеного права на апеляційне оскарження колегія суддів також вважає такими, що на увагу не заслуговують, з огляду на таке.

Зокрема, відповідно до ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках -на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначені норми Конституції України, а також кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Такіобмеження повинні переслідувати легітимну мету та зберігатирозумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення ЄСПЛ у справах «Мушта проти України», заява № 8863/06, п. 37; «Kreuz v. Poland», заява № 28249/95, п. 53; «Golder v. the United Kingdom», заява № 4451/70, п. 38, «Stanev v. Bulgaria», заява № 36760/06, п.п. 229-230).

За таких обставин наявність визначених у законі обмежень щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже, не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд та не свідчить про відмову у здійсненні правосуддя.

Підсумовуючи наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, зазначивши в своїй ухвалі підстави прийняття такого рішення, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга заявникане містить доводів щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду апеляційної інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги з мотивів, наведених у ній, немає, а тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 серпня 2024 року слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

постановила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 серпня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3