У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2024 рокуСправа № 634/314/22 Провадження № 1-в/634/42/24

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника Красноградського РС № 3 ФДУ «Центр пробації» ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Сахновщина Харківської області подання начальника Красноградського РС № 3 ФДУ «Центр пробації» ОСОБА_4 про приведення вироку відносно засудженого ОСОБА_5 у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX, -

встановив:

Начальник Красноградського РС № 3 ФДУ «Центр пробації» відповідно до статей 5, 74 ч. 2 КК України звернулася до суду з поданням про приведення вироку суду відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон № 3886-IX).

Вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.06.2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі статті 75,104 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Обговоривши клопотання, заслухавши думку засудженої особи, дослідивши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

У процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене частиною 2 статті 74 Кримінального кодексу України. Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях статті 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та статті 5 Кримінального кодексу України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Так, згідно з частиною 1 статті 5 Кримінального кодексу України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (частина 1 статті 74 Кримінального кодексу України).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в частині 2 статті 74 Кримінального кодексу України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі частини 2 статті 74 Кримінального кодексу України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні. При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за частиною 2 статті 74 Кримінального кодексу України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень пункту 2 частини 2 статті 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10(у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57,частини першої статті 58,частини першої статті 62 Кримінального кодексу України),11,13,13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу

Згідно пункту 13 частини 1 статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Матеріалами справи встановлено, що вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.06.2023 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі статті 75,104 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Вирок набрав законної сили.

Відповідно до положення статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян - це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи ( у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2023 року складав 1 342 грн. ( 2 684 грн. - розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 х на 50 %). Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1 342 х 2=2 684 грн.

Згідно з частиною 1 статті 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно вироку Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.06.2023 року сума викраденого ОСОБА_5 майна по епізоду від 03.10.2022 року становила 2838,50 грн; по епізоду від 469 грн.

Отже, сума викраденого майна по епізоду від 03.10.2022 року становила 2838,50 грн, яка є більшою 2 (двох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є кримінальним правопорушенням, кримінальна караність якого не усунена.

При цьому, ОСОБА_5 за вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.06.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України покарання було призначено у виді позбавлення волі з урахуванням всіх епізодів вчинених останнім кримінальних правопорушень у мінімальних межах.

Слід зазначити, що суд, з огляду на зміст положень ст. 74 КК України, звільняє засудженого саме від покарання призначеного судом за конкретною статтею (частиною статті) КК України, а не приводить вирок суду у відповідність до Закону шляхом виключення з вироку суду епізодів, які після набрання чинності Законом № 3886-IX від 18.07.2024 відносяться до дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, тобто епізодів у яких вартість такого майна на момент вчинення правопорушення (1 січня відповідного року) становила до 2 (двох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 74 КК України, ст. 372, 395, 537, 539 КПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні подання начальника Красноградського РС № 3 ФДУ «Центр пробації» ОСОБА_4 про приведення вироку відносно засудженого ОСОБА_5 у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IХ відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Сахновщинський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 20.11.2024 року.

Суддя: