Провадження по справі №1-кс/522/5177/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

16 вересня 2024 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_10 від розгляду кримінального провадження № 0000279 від 29.08.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.27 ч.ч.2, 3 ст.146, ч.5 ст.185, ч.4 ст.189, ч.3 ст.27 ч.ч.2, 3 ст.28, ч.2 ст.365, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2, 3 ст. 146, ч.5 ст.185, ч.4 ст.189, ч.ч.1, 2 ст.263, ч.2, ч.3 ст.28, ч.2 ст.365, ч.3 ст.28, ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.28, ч.2 ст.365, ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні злочинів, передбачених, ч.5 ст.27, ч.2 ст.146, ч.2 ст.163, ч.5 ст.27, ч.4 ст. 189, ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.365, ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

16.09.2024 року захисник ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав заяву про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_10 від розгляду кримінального провадження № 0000279 від 29.08.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.27 ч.ч.2, 3 ст.146, ч.5 ст.185, ч.4 ст.189, ч.3 ст.27 ч.ч.2, 3 ст.28, ч.2 ст.365, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2, 3 ст. 146, ч.5 ст.185, ч.4 ст.189, ч.ч.1, 2 ст.263, ч.2, ч.3 ст.28, ч.2 ст.365, ч.3 ст.28, ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.28, ч.2 ст.365, ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні злочинів, передбачених, ч.5 ст.27, ч.2 ст.146, ч.2 ст.163, ч.5 ст.27, ч.4 ст. 189, ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.365, ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України.

В обґрунтування заявленого відводу захисник стверджує, що у сторони захисту виникли сумніви в неупередженості та об`єктивності головуючого судді в згаданій справі і, такі сумніви ґрунтуються на наступному:

- його підзахисному ОСОБА_6 . Вищою Радою правосуддя надано інформацію щодо результатів розгляду його скарги. Із відповіді з Вищої Ради правосуддя від 03.09.2024, вбачається що дисциплінарна скарга ОСОБА_6 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді ОСОБА_10 прийнята до розгляду і провадження за нею триває;

- головуюча у справі №522/24066/23 суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_10 , вірогідно будучи невдоволеною спрямуванням до Вищої Ради правосуддя скарги обвинуваченим ОСОБА_6 не задовольнила обґрунтоване клопотання його захисника адвоката ОСОБА_4 про відкладення судового засідання у вказаній судовій справі через перебування адвоката ОСОБА_4 у відпустці із виїздом за межі м. Одеси, хоча зазначене клопотання адвокатом ОСОБА_4 на електронну пошту Приморського районного суду м. Одеси було спрямовано 17.07.2024 року, а графік наступних судових засідань у цій судовій справі суддею ОСОБА_10 узгоджений не був, оскільки на той час лише було завершено розгляд заяви сторони захисту про відвід судді. Незважаючи на заяву захисника головуюча суддя ОСОБА_10 не тільки призначила судове засідання, а й вирішила питання щодо залучення ОСОБА_6 всупереч його волі захисника із Центру вторинної правової допомоги;

- зводячи на думку сторони захисту рахунки через принципову позицію сторони захисту щодо реагування на припущені суддею ОСОБА_10 порушення кримінального процесуального законодавства під час розгляду справи №522/24066/23, головуюча в ухвалі від 22.07.2024 року серед інших питань безпідставно порушила питання перед кваліфікаційно-дисциплінарною комісією Ради адвокатів Одеської області про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що останній навмисно пропустив судове засідання;

- судовим рішенням від 13.09.2024 року головуюча суддя відмовила захиснику ОСОБА_4 в проведенні судового розгляду справи за його участі в режимі відеоконференції 16.09.2024, 18.09.2024, 20.09.2024, хоча в доводах своєї заяви захисник зазначив, що після хірургічної операції знаходиться в хірургічному відділенні КНП «Міська клінічна лікарня №10» Одеської міської ради, що фактично змушує адвоката ОСОБА_11 прибути безпосередньо до суду для участі у судових засіданнях, що зважаючи на складність перенесеної операції та необхідності проведення післяопераційних реабілітаційних заходів, ставить під загрозу його життя та здоров`я.

За таких обставин, захисник вважає, що подальше здійснення правосуддя у вказаному кримінальному провадженні суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_10 є неможливим, позаяк її дії та рішення у справі викликають сумнів у її неупередженості до сторони захисту.

У судовому засіданні заявник адвокат ОСОБА_4 та його підзахисний ОСОБА_6 підтримали доводи заяви про відвід судді ОСОБА_10 та просили її задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 просив задовільнити заявлений головуючій судді ОСОБА_10 відвід, оскільки перебування в провадженні ВРП скарги на дії судді може викликати сумнів стосовно її неупередженості. Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишили вирішення цього питання на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що доводи заяви захисника ОСОБА_4 є надуманими і необґрунтованими, оскільки відсутні підстави для відводу судді, передбачені ст.75 КПК України. Дати судових засідань завжди заздалегідь головуючим узгоджуються з усіма учасниками цього кримінального провадження, а інші обставини, про які ідеться в заяві про відвід не є підставою для відводу судді.

Суддею ОСОБА_10 суду подано заяву, в якій суддя зазначає, що не має можливості прибути в судове засідання, у зв`язку з виконанням службових обов`язків. При цьому, суддя надала письмові пояснення на заявлений їй відвід, в яких зазначила, що мотиви заяви захисника ОСОБА_4 зводяться до його незгоди з процесуальними рішеннями, прийнятими головуючим суддею, а також невірним, за переконанням адвоката, вчиненням процесуальних дій головуючим суддею під час здійснення судового провадження, тому заявлений відвід є безпідставним та таким, що направлений на штучне усунення головуючого від розгляду справи і необґрунтоване його затягування, тому відвід не підлягає задоволенню. В підтвердження пояснень суддею ОСОБА_10 надано копії ухвал Приморського районного суду м. Одеси, якими відмовлено в задоволенні заяв захисника ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_10 , а також копію журналу судового засідання від 29.05.2024 року, в підтвердження обізнаності захисника ОСОБА_4 про призначення судового засідання на 22.07.2024 року

Заслухавши заявника та його підзахисного, інших учасників судового провадження, дослідивши доводи заяви про відвід, оцінивши на предмет їх обґрунтованості, суд приходить висновку, що відвід є необґрунтованим, а аргументи заявника не мають зв`язку з підставами для відводу, передбаченими законом з огляду на наступне.

Вирішення питань щодо відводів регулюється §6 Глави 3 КПК України (далі КПК).

Статтею 75 КПК визначено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді у кримінальному провадженні.

Підставами для відводу судді ОСОБА_10 захисник ОСОБА_4 визначив п.4 ч.1 ст.75 КПК, а саме сумніви у неупередженості судді, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у її неупередженості.

Відповідно до ч. 1 ст.21 КПК кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Згідно зі ст. 10 Кодексу суддівської етики суддя повинен виконувати обов`язки судді безсторонньо і неупереджено.

Неупередженість суду є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, з метою дотримання якої учасники судового провадження наділені правом заявити відвід, який відповідно до ч.5 ст. 80 КПК повинен бути вмотивованим.

Ключовим аспектом відводу судді як цілісного інституту кримінального провадження є реальна або потенційна упередженість при вирішенні справи. Ця небезсторонність (необ`єктивність), як вбачається із формулювань ст.ст. 75, 76 КПК, може виникнути у зв`язку з наявністю у нього родинних, професійних зв`язків, іншого процесуального статусу, порушенням правил визначення судді, попередньою участю у цьому провадженні тощо. Однак самих лише сумнівів учасника у неупередженості судді недостатньо для його заміни обставини, які викликають такі сумніви мають бути обумовлені фактами відповідного питання, що розглядається, або бути пов`язаними з ними.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд також застосовує практику ЄСПЛ як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Забезпечення достатніх гарантій виключення будь-яких обґрунтованих сумнівів у безсторонності судді досягається, у тому числі, шляхом вирішення відводів.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. ЄСПЛ зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду».

Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява №33949/02).

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).

Під час розгляду заяви захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_10 , судом не встановлено існування будь-яких сумнівів в об`єктивності судді та її неупередженості, що було б підставою для її відводу на підставі положень кримінального процесуального закону, які регламентують підстави для відводу судді. Таких доказів особою, яка заявила відвід судді ОСОБА_10 суду не надано. Отже, відсутні підстави вважати, що побоювання заявника в неупередженості головуючого судді та її необ`єктивності, є об`єктивно виправданими.

Так, доводи захисника ОСОБА_4 про те, що подання його підзахисним скарги до ВРП про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді ОСОБА_10 є підставою для її відводу від розгляду кримінального провадження Єдиний унікальний номер справи №522/24066/23 вже були предметом розгляду суду і, за результатами розгляду такої заяви 02.04.2024 року прийнято рішення, яким відмовлено в задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_10 .

Оцінюючи аналогічні доводи захисника ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_10 , викладені у заяві, що розглядається, суд звертає увагу заявника, що чинним законодавством не передбачено жодних обмежень права будь-якої особи на звернення до ВРП зі скаргою стосовно дисциплінарного проступку судді, в тому числі, і обмежень щодо звернення учасника судового провадження з дисциплінарною скаргою до закінчення судового розгляду справи. Отже, подання скарги на суддю є правом особи, в даному випадку обвинуваченим ОСОБА_6 , що, за загальним правилом, не створює конфлікту інтересів.

Таким чином, суд наголошує, що подання обвинуваченим ОСОБА_6 скарги до ВРП на дії судді, не свідчить про упередженість або необ`єктивність судді ОСОБА_10 під час розгляду справи, а тому не може бути підставою для відводу.

Також не може залишитись поза увагою суду перекручування заявником інформації, яка викладена у відповіді Секретаріату Вищої Ради правосуддя, відповідно до якої ОСОБА_6 повідомлено, що його скарга за даними АСД ВРП стосовно судді ОСОБА_10 розподілена в провадження члена ВРП доповідача ОСОБА_12 та на час надання відповіді перебуває в її провадженні та рішення по скарзі не ухвалено. Натомість захисник у заяві про відвід вказує, що ВРП прийнято рішення про прийняття до розгляду скарги ОСОБА_6 про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, що виглядає ніяк інакше як намагання заявника ввести суд у цій справі в оману за для прийняття рішення на користь заявника.

Надаючи оцінку доводам заяви захисника в частині наявності підстав для відводу головуючого у справі з огляду на прийняття нею рішень, якими відмовлено в задоволенні клопотань захисника про відкладення судового засідання, призначене на 22.07.2024 року через перебування адвоката ОСОБА_4 у відпустці; в проведенні судового розгляду справи за його участі в режимі відеоконференції 16.09.2024, 18.09.2024 року, 20.09.2024, незважаючи на доводи про його хворобу; вирішення питання щодо залучення ОСОБА_6 захисника із Центру вторинної правової допомоги; порушення питання перед кваліфікаційно-дисциплінарною комісією Ради адвокатів Одеської області про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що останній навмисно пропустив судове засідання, суд звертає увагу захисника на наступне.

Кримінальне процесуальне законодавство не наділяє суд першої інстанції, який здійснює судове провадження за заявою сторони про відвід головуючого судді у справі, повноваженнями здійснювати перевірку та оцінку процесуального порядку розгляду кримінальних проваджень, прийнятих головуючим суддею рішень та вчинення процесуальних дій під час розгляду кримінального провадження. Головуючий постановляючи рішення, на які посилається захисник, безумовно виклав аргументи та мотиви їх прийняття і, ці рішення можуть бути предметом апеляційного перегляду у встановленому КПК порядку. Суд також враховує, що саме головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, послідовністю вчинення процесуальних дій (ст.321 КПК України), сторона ж захисту в разі незгоди з процесуальними рішеннями суду, який розглядає справу, вправі оскаржити такі рішення в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, а в разі неможливості їх оскаржити під час судового розгляду, внести заперечення на такі рішення до апеляційної скарги, поданої на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи по суті.

У відповідності до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Тому вони вважаються законними, доки не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (ч.1 ст.129 Конституції України).

Висновки або мотиви судді, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя, і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

З іншого боку, презумпція неупередженості має значну вагу в судовому процесі. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді. Особиста думка захисника (а саме так вона виглядає під час розгляду заяви про відвід) не є доказом упередженості.

З наведених доводів заяви захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід судді, судовим розглядом встановлено, що побоювання сторони захисну у недостатній неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_10 зводяться до незгоди сторони захисту з процесуальними рішеннями, прийнятими головуючим та з невірним, за переконанням сторони захисту, вчиненням процесуальних дій головуючим суддею під час здійснення судового провадження, але це не входить до переліку підстав для відводу судді.

Суд також відхиляє доводи захисника ОСОБА_4 як підставу для відводу судді ОСОБА_10 , його твердження, що з ним не узгоджено дату судового засідання 22.07.2024 року, оскільки по-перше це не є підставою для відводу судді, по-друге такі доводі захисника спростовані копією журналу судового засідання, який було надано головуючим суддею в підтвердження своїх пояснень на заявлений їй відвід, та згідно якого захисник ОСОБА_4 був присутнім в судовому засіданні 29.05.2024 року під час узгодження дат судових засідань з усіма присутніми учасниками кримінального провадження, у тому числі і дату 22.07.2024. Більш того, кримінальний процесуальний закон не зобов`язує головуючого узгоджувати дати судових засідань зі сторонами кримінального провадження, натомість зобов`язує учасників та інших осіб додержуватися порядку і беззаперечно підкорятися відповідним розпорядженням головуючого (ст. 329 КПК), з`являтись за викликом та повідомляти про поважні причини неявки до суду (ст.ст.47, 138, 324 КПК).

Голослівними також залишились доводи захисника про його неможливість з`явитись в судові засідання 16.09.2024, 18.09.2024, 20.09.2024 через хворобу та безпідставну відмову головуючим в проведенні дистанційного провадження за його участю, оскільки як підтвердив сам заявник він не надавав суду документи, які підтверджують його хворобу, таких документів він не надав і під час розгляду заяви про відвід. Натомість, як встановлено судом та підтверджено поясненнями заявника ОСОБА_4 на питання суду, він 16.09.2024 року самостійно з`явився до канцелярії суду та подав заяву про відвід судді ОСОБА_10 , що викликає обґрунтований сумнів у дійсній неможливості прибути в судове засідання для продовження розгляду кримінального провадження відносно, у тому числі його підзахисного.

Відхиляючи як підставу для відводу судді ОСОБА_10 доводи захисника ОСОБА_4 , що головуюча в ухвалі від 22.07.2024 року серед інших питань безпідставно порушила питання перед кваліфікаційно-дисциплінарною комісією Ради адвокатів Одеської області про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_4 , суд вкотре наголошує, що незгода з процесуальними рішеннями прийнятими під час розгляду кримінального провадження не є підставою для відводу. При цьому, кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд реагувати на неналежну процесуальну поведінку сторін, яка виявляється у неявці до суду з неповажних причин (ч. 1 ст. 324 КПК) і, дотримання та застосування зазначеної норми не тільки стимулює учасників судового провадження до поваги до суду, а й сприяє дотриманню розумних строків розгляду кримінальних справ, де особа тримається під вартою. До того ж прийняття рішення про наявність/відсутність підстав для відкриття та здійснення дисциплінарного провадження стосовно адвокатів належить до виключних повноважень кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури належить (п. 4 ч. 5 ст. 50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Захисник в свою чергу зазначаючи таку підставу для відводу судді фактично намагається на суд перекласти повноваження, які належать іншому органу, по встановленню факту безпідставності порушення судом питання про відповідальність адвоката.

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що у заяві про відвід не зазначено жодних конкретних фактів, які б об`єктивно свідчили про зацікавленість судді ОСОБА_10 в результатах провадження, та інших обставин, що можуть викликати сумнів у її неупередженості. Захисником не представлено будь-яких фактичних даних, які б прямо чи опосередковано свідчили про наявність у судді зацікавленості або її упередженості у розгляді справи, яка перебуває у її провадженні. Заява захисника про відвід не є безумовною підставою для відсторонення судді, а його позиція має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним є можливість вважати такі сумніви обґрунтованими. Однак в цьому випадку доводи захисника не знайшли свого підтвердження під час судового засідання, твердження про нібито «помсту» головуючого залишились голослівними, нічим не підтвердженями і є лише особистими суб`єктивними висновками захисника, а відтак підстави для відводу та систематичне подання заяв про відвід судді виглядають як зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, що ставить також під сумнів дотримання домінантності інтересів підзахисного ОСОБА_6 , який тримається під вартою, щодо розгляду справи відносно нього з дотримання розумних строків.

Серед цього суд наголошує, що сумнів в неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

Згідно з ч.5 ст.80 КПК відвід повинен бути вмотивованим. Натомість факти, на які посилається заявник, не становлять обставин, передбачених ст.ст.75, 76 КПК, тому в задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 81, 369 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_10 від розгляду кримінального провадження № 0000279 від 29.08.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.27 ч.ч.2, 3 ст.146, ч.5 ст.185, ч.4 ст.189, ч.3 ст.27 ч.ч.2, 3 ст.28, ч.2 ст.365, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2, 3 ст. 146, ч.5 ст.185, ч.4 ст.189, ч.ч.1, 2 ст.263, ч.2, ч.3 ст.28, ч.2 ст.365, ч.3 ст.28, ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.28, ч.2 ст.365, ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні злочинів, передбачених, ч.5 ст.27, ч.2 ст.146, ч.2 ст.163, ч.5 ст.27, ч.4 ст. 189, ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.365, ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 19.09.2024 о 16:00 годині в залі суду №131.

Суддя: ОСОБА_13

16.09.2024