Провадження №: 1-кс/752/8160/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2024 м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання дізнавача відділу дізнання Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів, у кримінальному провадженні № 0000007 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,-

в с т а н о в и в:

14.10.2024 до суду надійшло вказане клопотання про тимчасовий доступ до документів, в якому дізнавач просить надати дозвіл на тимчасовий доступ до документів, з можливістю вилучення їх копій, а саме документів податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період усього часу, починаючи з 1976 року, які знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувають матеріали досудового розслідування, внесені 18.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.10.2010 ІНФОРМАЦІЯ_4 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який було розірвано рішенням ІНФОРМАЦІЯ_7 від 05.10.2017.

За час перебування у шлюбі, ОСОБА_6 за особисті кошти було придбано автомобіль «VOLKSWAGEN TOUAREG» VIN: НОМЕР_1 , вартістю 519 545 грн., що на дату придбання 20.08.2013 було еквівалентно 65 000 доларів США та квартиру АДРЕСА_1 , вартістю 2 441 208.7 грн., що на дату придбання 16.09.2014 було еквівалентно 305 418 доларів США.

В силу особистих міркувань та довіри до ОСОБА_7 , як своєї дружини ОСОБА_6 прийняв рішення укладати договір купівлі-продажу автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG» VIN: НОМЕР_2 , та договорів на участь у будівництві об`єкта нерухомого майна (квартири), придбання цінних паперів на ім?я ОСОБА_7 та від її імені вносив власні кошти в рахунок оплати вартості інвестування у будівництво зазначеної вище квартири, а після завершення будівництва - формально право власності на квартиру було зареєстровано за ОСОБА_7 .

При цьому, всіма питаннями підшукання об?єкта (квартири) для інвестування, який перебував на стаді будівництва, узгодження умов договорів на участь у будівництві об?єкта нерухомого майна (квартири) і придбання цінних паперів, внесення коштів від імені ОСОБА_7 займався особисто сам ОСОБА_6 , кошти на придбання вказаного вище майна належали особисто ОСОБА_6 і були набуті до шлюбу зі ОСОБА_7 або отримані за рахунок майна, набутого до шлюбу з останньою. Зокрема, ОСОБА_6 та його батьки мали заощадження у розмірі приблизно 120 000 доларів США, а також як стверджує ОСОБА_6 , він продав два автомобіля набуті ним до шлюбу зі ОСОБА_7 , а саме у 2009 році автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER» за 53 000 дол. США та у 2013 році, незадовго до придбання спірної квартири, автомобіль «LAND ROVER RANGE ROVER» - за 50.000 дол. США.

Власних заощаджень та коштів від продажу автомобілів ОСОБА_6 не вистачало для придбання вказаної вище квартири і автомобіля, а тому він отримав від ОСОБА_8 позику в розмірі 150 000 дол. США, що підтверджується копією розписки та рішенням ІНФОРМАЦІЯ_8 від 22.10.2019 про стягнення з заявника на користь ОСОБА_8 боргу за договором позики в розмірі 3 928 680.15 грн.

За рахунок цих коштів ОСОБА_6 , як вже зазначалося вище, 20.08.2013 було придбано автомобіль «VOLKSWAGEN TOUAREG» VIN: НОМЕР_3 , та 16.09.2014 - квартиру АДРЕСА_1 .

На той момент у ОСОБА_7 , якій на час укладення шлюбу було 23 роки і вона жодного дня не працювала та не мала ніяких, доходів і заощаджень, не виникало заперечень щодо того, що вказаний вище автомобіль та квартира придбані за особисті кошти ОСОБА_6 і що ОСОБА_7 є лише формальним власником.

Після розірвання шлюбу зі ОСОБА_7 , та визначення місця проживання спільної малолітньої дитини, постало питання, щодо врегулювання фактичного та правового статусу означеного вище майна.

На пропозицію ОСОБА_6 у мировому порядку врегулювати спірне питання та переоформити на нього, його ж майно у вигляді автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG» VIN: НОМЕР_4 та квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 відповіла відмовою.

У зв`язку з цим, у грудні 2012 року ОСОБА_6 був вимушений звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_9 з позовом до ОСОБА_7 , про визнання майна у вигляді автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG» VIN: НОМЕР_3 та квартири АДРЕСА_1 , особистою власністю.

Разом із позовною заявою ОСОБА_6 було подано заяву про забезпечення позову та ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_9 від 16.05.2018 вжито заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірні автомобіль і квартиру.

На початкових етапах розгляду справи у суді ОСОБА_7 стверджувала про те, що вказане спірне майно є спільною сумісною власністю, так як набуте під час шлюбу і про що вона стверджує у поясненнях від 10.08.2018, наданих уповноваженим представником ОСОБА_7 .

Однак надалі ОСОБА_7 у рамках цивільної справи № 757/75083/17-ц подала зустрічний позов від 02.04.2019 у якому вже повністю заперечує свої пояснення від 10.08.2018 та стверджує про те, що і спірний автомобіль, і квартира є її особистою власністю. Так, у зустрічному позові ОСОБА_7 , вже вказує про те, що автомобіль та квартиру вона придбала за кошти в розмірі 385 000 доларів США, які отримала 09.11.2012 у борг від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож.: АДРЕСА_2 і надала копію боргової розписки.

З огляду на викладене, з метою повного, всебічного та неупередженого розслідування кримінального провадження, в ході досудового розслідування виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу до документів, з можливістю вилучення їх копій, а саме документів податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період усього часу, починаючи з 1976 року, які знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_10 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), що розташовано за адресою: АДРЕСА_3 .

До клопотання подані матеріали на підтвердження його обґрунтованості.

Дізнавач просив розглянути клопотання за його відсутності, про що подав відповідну заяву, в якій клопотання підтримав, просив задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 163 КПК України слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання без виклику особи, у володінні якої знаходяться речі і документи.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Дослідивши клопотання та копії матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей та документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно положень ст. 163 КПК України, слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи, самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею встановлено наступні обставини.

З наданих в обґрунтування клопотання матеріалів вбачається, що у провадженні відділу дізнання Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені 18.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

З метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, проведення експертиз, виникла необхідність у отриманні тимчасового доступу до речей і документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки інформація, яка буде отримана надасть можливість встановити осіб, які можуть бути причетними до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

У інший спосіб отримати доступ до документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 , неможливо.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази свідчать про те, що дізнавачем у відповідності до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України надано ґрунтовні докази, які дають змогу прийти до висновку про неможливість іншим способом на даному етапі довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (ч. 4 ст. 132, ч. 6 ст. 163 КПК України), забезпечити повноту, всебічність та неупередженість розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, отримати відомості, що є необхідними для з`ясування всіх важливих обставин у їх сукупності, кореспондуються з вимогами ст. 132 КПК України, а тому воно підлягає задоволенню, однак частково.

Так, слідчим суддею встановлено, що Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (скорочено ДРФОПП або ДРФО) - автоматизований банк даних, який створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов`язані сплачувати податки, збори, інші обов`язкові платежі до бюджетів та внески до державних цільових фондів у порядку і на умовах, що визначаються законодавчими актами України. Функціонує з 1 січня 1996 року, створено на виконання Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів» (Відповідний Закон було скасовано разом з ухваленням Податкового кодексу з 1 січня 2011 року).

З початку дії Податкового кодексу України фізичні особи отримують не ідентифікаційний код, а Реєстраціний номер облікової картки платника податків. Метою створення Державного реєстру є повний облік фізичних осіб, які сплачують податки та інші обов`язкові платежі, організація автоматизованої обробки інформації про сплату податків та інших обов`язкових платежів фізичними особами в режимі комп`ютерної мережі. Зокрема, неможливо ідентифікувати фізичну особу за прізвищем, ім`ям, по батькові та датою народження.

Отже, в частині надання доступу до інформації податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб з 1987 року по 1 січня 1996 року, слід відмовити, оскільки такий облік не вівся.

Крім того, з урахуванням дати вчинення можливого кримінального правопорушення та відсутності будь-яких доводів стосовно необхідності надання тимчасового доступу у період, заявлений дізнавачем, слід надати дізнавачу доступ до вказаної інформації за період часу з 01.01.1996 до 09.11.2012, що необхідно для досягнення цілей та мети досудового розслідування.

Керуючись ст. ст.132,163 - 164,369-372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити частково.

Надати дозвіл дізнавачу Голосіївського УП ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 на тимчасовий доступ до документів, з можливістю вилучення їх копій, а саме документів податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період 3 01.01.1996 по 09.11.2012, які знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 1ст. 166 КПК України, у разі не виконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Ухвали про тимчасовий доступ до речей та документів оскарженню не підлягають, крім ухвал про тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність.

Слідчий суддя: ОСОБА_1