Справа №463/6459/24
Провадження №1-кс/463/8902/24
У Х В А Л А

про часткове скасування арешту майна

13 листопада 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0001020 від 4 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

власник майна ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування частково арешту на автомобіль «КІА CEED», р.н. НОМЕР_1 , а саме просить скасувати заборону на володіння та користування автомобілем «КІА CEED», р.н. НОМЕР_1 , дозволивши йому користуватись даним автомобілем та підтримувати його в технічно справному стані, залишивши арешт на автомобіль «КІА CEED», р.н. НОМЕР_1 , в частині заборони права на його відчуження.

Подане клопотання мотивує тим, що 3 липня 2024 року приблизно 12 год. 23 хв. у АДРЕСА_1 , водій ОСОБА_3 (працівник поліції Стрийського РУП ГУНП у Львівській області), керуючи належним йому відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобілем «КІА CEED», р.н. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на неповнолітнього пішохода, яка внаслідок авто-наїзду отримала тілесні ушкодження. Після ДТП на місці пригоди даний автомобіль був вилучений та в подальшому слідчим було поміщено такий на стоянку. Відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду 4 липня 2024 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Вказує, що на даний час кримінальне провадження перебуває в провадженні слідчих Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури. Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду іл. Львова від 10 липня 2024 року було накладено арешт на автомобіль та зі змісту даної ухвали вбачається, що арешт було накладено для того, щоби надати автомобіль експертам для огляду при проведенні у подальшому ряду трасологічних та автотехнічних судових експертиз. Вказує, що на даний час автомобіль «КІА CEED», р.н. НОМЕР_1 оглянутий експертами в рамках призначених слідчим експертиз. Оскільки автомобіль оглянутий експертом в рамках призначених слідчим експертиз, зафіксована вся слідові інформація яка є на автомобілі, вважає, що відпала необхідність у накладені арешту на автомобіль в повному обсязі, а тому подане клопотання просить задовольнити.

В судове засідання 13 листопада 2024 року власник майна ОСОБА_3 не зявився, подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, згідно з якою подане клопотання підтримує та просить задовольнити.

Прокурор відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 в судове засідання 13 листопада 2024 року також не з`явився, скерував 13 листопада 2024 року на електронну адресу суду заяву про розгляд клопотання ОСОБА_5 без його участі, згідно з якою заперечень щодо задоволення вказаного клопотання в частині скасування арешту на користування вказаним автомобілем не має.

За таких обставин відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути подане клопотання за відсутності особи, яка заявила клопотання, та представника особи, за клопотанням якої було арештовано майно.

Оглянувши матеріали клопотання, справи №463/6459/24, провадження №1-кс/463/5277/24, за клопотанням про накладення арешту на майно, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001020 від 4 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом ДТП, що відбулась 3 липня 2024 року приблизно 12 год. 23 хв. у АДРЕСА_1 , за участі автомобіля «КІА CEED», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який здійснив наїзд на дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка внаслідок авто-наїзду отримала тілесні ушкодження.

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 3 липня 2024 року, під час проведення такого було вилучено автомобіль «КІА CEED», р.н. НОМЕР_3 .

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль «КІА CEED», р.н. НОМЕР_3 , належить ОСОБА_3 .

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_7 від 4 липня 2024 року автомобіль «КІА CEED», р.н. НОМЕР_3 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001020 від 4 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У зв`язку з наведеним вище ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 10 липня 2024 року у справі №463/6459/24, провадження №1-кс/463/5277/24, в рамках вказаного кримінального провадження за клопотанням прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 накладено арешт шляхом заборони користування та розпорядження, в тому числі відчуження, на автомобіль марки «КІА CEED» р.н. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 .

Зі змісту ухвали вбачається, що арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів. Завданням вказаного арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, в тому числі задля проведення судових експертиз. При цьому слідчий суддя прийшов до висновку, що незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню вказаного речового доказу, який може бути знищений або відчужений, а також може привести до знищення слідів вчинення кримінального правопорушення на даному речовому доказі у разі проведення ремонтно-відновлюваних робіт такого власником.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме: у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

У відповідності до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При цьому згідно з п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України у разі скасування арешту тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено.

Частинами 1, 2 ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Також статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Як вбачається з клопотання власника майна ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна, останній мотивує його тим, що арешт майна був застосований задля наданя автомобіля експертам для огляду при проведенні у подальшому ряду трасологічних та автотехнічних судових експертиз, однак на даний час автомобіль «КІА CEED», р.н. НОМЕР_1 , вже оглянутий експертами в рамках призначених слідчим експертиз та вся слідова інформація, яка є на автомобілі зафіксована, а відтак відпала необхідність у забороні користування таким. При цьому прокурор, за клопотанням якого було накладено арешт на даний автомобіль, в свій заяві не заперечує щодо скасування арешту такого в частині користування.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що кримінальне провадження №0001020 від 4 липня 2024 року станом на день розгляду даного клопотання не завершено, автомобіль визнано речовим доказом у такому, слідчий суддя приходить до висновку, що слід скасувати арешт на належний ОСОБА_3 автомобіль в частині заборони користування таким.

Керуючись ст.ст. 169, 174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

клопотання власника майна ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 10 липня 2024 року у справі №463/6459/24, провадження №1-кс/463/5277/24, на автомобіль марки «КІА CEED» р.н. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 , в частині заборони користування таким.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1