ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1386/24
УХВАЛА

"17" вересня 2024 р. смт. Петриківка

Слідчий суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , вивчивши скаргу ОСОБА_2 про скасування постанови дізнавача від 30.08.2024 та про його зобов`язання перекваліфікувати злочин в кримінальному провадженні № 0000022 від 16.04.2022, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді із вказаною скаргою, в якій просить скасувати постанову від 30.08.2024, яка винесена дізнавачем сектору дізнання ВП №10 Дніпрповського РУП ГУНП в Дніпропетровській області в кримінальному провадженні № 0000022 від 16.04.2022 за ч. 1 ст. 125 КК України, в якому він є потерпілим, та якою йому було відмовлено в задоволенні клопотання про зміну правової кваліфікації злочину, а також зобов`язати дізнавача винести вмотивовану постанову про перекваліфікацію злочину на ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та додані до неї документи, прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за даною скаргою.

При цьому слідчий суддя виходить з таких міркувань.

Слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність прокурора, що не підлягає оскарженню (ч. 4 ст. 304 КПК України).

На досудовому провадженні можуть бути оскаржені тільки такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які зазначені у ч. 1 ст. 303 КПК України. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК(ч. 2 ст. 303 КПК).

Пункт 5 ч. 5 ст. 214 КПК України містить поняття «попередня правова кваліфікація».

Це свідчить про те, що правова кваліфікація не є статичною, це динамічний процес, який у цьому аспекті розпочинається з правової кваліфікації, яка є саме попередньою і яка, зокрема, у ході ефективного досудового розслідування може зазнавати змін з урахуванням розширення можливостей для сторони обвинувачення встановити дійсні обставини відповідної події. Так, на початку досудового розслідування наявний лише обмежений обсяг відомостей про події. У ході досудового розслідування кількість, обсяг та якість виявлених відомостей збільшуються, і на момент завершення досудового розслідування справи відповідний суб`єкт кваліфікації повинен володіти всіма суттєвими, необхідними й достатніми даними про скоєне діяння.

Точність правової кваліфікації кримінального правопорушення має суттєве значення для кримінального провадження, зокрема, для цілей визначення належної його підслідності, підсудності, визначення правового режиму здійснення негласних слідчих (розшукових) дій в конкретному кримінальному провадженні, застосування запобіжних заходів тощо.

Необхідність зміни правової кваліфікації не завжди обумовлена встановленням нових фактичних даних, які на неї впливають. Іноді вона викликана необхідність виправити допущену помилку при встановленні попередньої кваліфікації злочину.

Процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбаченихКПК, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне (ч. 1, 3 ст. 110 КПК).

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та здійснення функції обвинувачення покладено на прокурора (ст.36КПК).Зокрема, прокурор уповноважений скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих(п.7ч.2ст.36 КПК).

Слідчий суддя- суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченомуКПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК).

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК). Суди застосовують при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року (даліКонвенція) та практику ЄСПЛ як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Кожен має право на справедливий розгляд його справи, зокрема, безстороннім судом (п. 1 ст. 6 Конвенції). В ухвалі ЄСПЛ щодо прийнятності заяви №32671/02 у справі Скорик проти України зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Безумовно, право доступу до судів не є абсолютним, але може бути обмежене; це дозволено в тому розумінні, що право доступу «за своєю суттю вимагає регулювання державою, регулювання якої може змінюватися за часом та місцем відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих людей». Тим не менш, застосовані обмеження не повинні обмежувати чи зменшувати доступ до особи таким чином або настільки, що порушується сама суть права (рішення у справіAshingdanev.theUnitedKingdomвід 28.05.1985, заява №8225/78, § 57).

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`активність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.ч. 1, 3, 5 ст. 22 КПК). Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК(ч.ч. 1, 3ст. 26 КПК).

Той факт, що кримінальне провадження № 0000022 не є закритим в порядку ст. 284 КПК, свідчить про можливість (й обов`язок сторони обвинувачення) подальшого збирання доказів у цьому провадженні, що, у свою чергу, не виключає можливості як подальшого уточнення правової кваліфікації кримінального правопорушення.

На процес збирання доказів можуть впливати й інші учасники кримінального провадження, зокрема, заявник та потерпілий, їх представники, шляхом подання на підтвердження своєї заяви речей і документів (п. 2 ч. 2 ст. 60 КПК), подання доказів слідчому, прокурору, слідчому судді, суду, заявлення клопотань, надання пояснень тощо (ч. 1 ст. 56 КПК).

У той же час ні заявник, ні потерпілий, ні слідчий суддя не уповноважені спрямовувати хід досудового розслідування, зокрема, шляхом нав`язування слідчому та прокурору саме тієї кваліфікації кримінального правопорушення, яка є бажаною для них, чи яку вони вважають правильною.

Показовим у цьому світлі є такі норми права: (1) заявник та потерпілий, їх представники відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК позбавлені права оскаржувати слідчому судді повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру, зокрема, з мотивів незгоди із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, та позбавлені можливості впливати на зміст обвинувального акту в частині кваліфікації кримінального правопорушення (ст. 291 КПК) інакше, ніж шляхом висловлення своєї позиції слідчому чи прокурору в рамках відповідних звернень, клопотань тощо; (2) можливість здійснення потерпілим функції обвинувачення передбачена КПК лише на етапі судового розгляду обвинувального акту (ст. 340 КПК), тобто після затвердження прокурором обвинувального акту та спрямування його до суду.

Таким чином, здійснення судового контролю з боку слідчого судді за рішеннями слідчого про зміну правової кваліфікації на етапі досудового розслідування до повідомлення особи про підозру КПК не передбачено. Скасування незаконних постанов слідчого на цьому етапі можливе прокурором в рамках процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

На підставі викладеного суддя дійшов висновку про неможливість окремого оскарження на етапі досудового розслідування в порядку ст. 303 КПК рішення дізнавача у формі постанови про відмову у зміні правової кваліфікації кримінального правопорушення та зобов`язання здійснити таку перекваліфікацію.

Отже, особою, яка подала скаргу, оскаржується такі рішення та бездіяльність слідчого (органу досудового розслідування), яка, згідно ч. 1 ст. 303 КПК України, не підлягає оскарженню слідчому судді під час досудового розслідування з наведених вище мотивів.

Згідно ч. 2ст. 303 КПК України,скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність не розглядаються під час досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. 4ст. 304 КПК України,слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Вказані обставини тягнуть за собою відмову у відкритті провадження за даною скаргою.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 про скасування постанови дізнавача від 30.08.2024 та про його зобов`язання перекваліфікувати злочин в кримінальному провадженні № 0000022 від 16.04.2022.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1