Справа № 175/3603/24
Провадження № 1-кп/175/190/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року смт Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

за участю представника потерпілого: адвоката ОСОБА_4

за участю обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000284 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого головним юрисконсультом АТ «Ощадбанк», маючого вищу освіту, розлученого,

обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

20 січня 2024 року, приблизно о 18 годині 45 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 керував автомобілем марки «CHEVROLET», моделі «AVEO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Вознесенській в смт Обухівка Дніпровського району Дніпропетровської області з боку вул. Солідарності в напрямку вул. Толстого. В той же час в зустрічному напряму по вул. Вознесенській в смт Обухівка Дніпровського району Дніпропетровської області рухався мотоцикл марки «ALPFA ZS50F», без державного реєстраційного номера, під керуванням водія ОСОБА_6 ..

На шляху прямування, обвинувачений ОСОБА_5 , грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, проявивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, маючи технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, в районі перехрестя вул. Вознесенській та вул. Зарічної в смт Обухівка Дніпровського району Дніпропетровської області перед початком здійснення маневру повороту ліворуч не переконався, що це буде безпечним, чи створив небезпеку для руху мотоциклу марки «ALPFA ZS50F», без державного реєстраційного номера, під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів.

В діях водія ОСОБА_5 маються порушення вимог п.п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху України, допущені водієм ОСОБА_5 , перебувають в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водію мотоцикла ОСОБА_6 були спричинені такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана правої надбрівної дуги, відкритий перелом правої стегнової кістки в середній третині, забійна рана та підшкірна гематома в проекції перелому, травма колінного суглобу з відкритим переломом правого наколінника зі зміщенням уламків, перелом зовнішнього виростку правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, забійною раною правого колінного суглобу та явищами гемартрозу, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

ІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН.

Обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 вказаного вище кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.

В зв`язку з тим, що обвинувачений повністю визнав свою провину та погодився з кваліфікацією вчиненого ним злочину, а прокурор і представник потерпілого не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і під час судового розгляду обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням доказів щодо обставин, які характеризують особистість обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання, а дослідження інших доказів у провадженні не здійснювалось. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння зазначеними вище учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю та пояснив, що ним дійсно скоєно це кримінальне правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин. В скоєному кається та просить суд суворо не карати.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. В судовому засіданні представник потерпілого - адвокат ОСОБА_4 пояснив, що обвинувачений відшкодував завдані потерпілому збитки та моральну шкоду, які не покриваються страховим відшкодуванням. На суворому покаранні не наполягає, просить призначити покарання відповідно до вимог закону.

ІІІ. Обставини, які пом'якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

ІV. Мотиви призначення покарання.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 працює, має постійне місце мешкання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога як особа, яка страждає будь-якими захворюваннями наркологічного та/або психічного характеру, не значиться.

Суд, враховуючи, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є тяжким злочином, обставини, які пом`якшують покарання, особистість обвинуваченого та його поведінку, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк у межах, визначених відповідною санкцією статті (частиною статті). Також суд, враховуючи, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якого обвинувачений за вчинене ним кримінальне правопорушення не уникнув, другорядну роль кари як мети покарання, вважає можливим звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього передбачених ст. 76 КК України обов`язків. Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд, приймаючи до уваги, що обвинувачений грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху, вважає необхідним до основного покарання приєднати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк у межах, визначених відповідною санкцією статті (частиною статті).

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України судом не встановлено.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався, тому суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі положень ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо скасування арешту майна суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного основного покарання з випробуванням строком на один рік шість місяців, якщо він протягом цього іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Речові докази: диск із відеозаписом обставин дорожньо-транспортної пригоди - залишити в матеріалах кримінального провадження; автомобіль марки «CHEVROLET», моделі «AVEO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходяться на зберіганні на спеціальному майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області згідно з постановою про визнання речовими доказами, - повернути законному власнику ОСОБА_7 ; мотоцикл марки «ALPFA ZS50F», без державного реєстраційного номера, що знаходяться на зберіганні на спеціальному майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області згідно з постановою про визнання речовими доказами, - повернути законному власнику ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 7572 (сім тисяч п`ятсот сімдесят дві) гривні 80 копійок.

Скасувати арешт майна у кримінальному провадженні № 0000284 від 21 січня 2024 року, накладений ухвалами слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: