1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/8048/24 1-кп/335/700/2024
26 вересня 2024 року м. Запоріжжя
Обвинувачений ОСОБА_5 утримується під вартою на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, відповідно до якої продовжено ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 29.09.2024 включно.
У судовому засіданні процесуальним прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 . Вказане клопотання мотивоване тим, що на теперішній час існує ряд ризиків, передбачених ст.177 КПК України, встановлених раніше, які продовжують існувати, що є підставою для продовження вказаного запобіжного заходу. Так, обвинувачений ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинення ним особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання. Крім того, ОСОБА_5 обізнаний про місце мешкання свідків, які являються його родичами та мешкають у квартирі де було скоєно злочин, в якому обвинувачується, з метою уникнути від відповідальності може незаконно впливати на свідків шляхом вмовлянь, залякування, що є ризиком передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також, ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично мешкає за місцем скоєння злочину, не має постійного джерела прибутку, вчинив особливо тяжкий злочин відносно члена родини, що дає підстави вважати, що знаходячись на волі, він може продовжити вчиняти інші, або аналогічні кримінальні правопорушення, що є ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків. Крім того, зазначено, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства до потерпілого, який є рідним братом обвинуваченого, який мешкав разом з ним, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу визначення застави у якості альтернативного запобіжного заходу є необов`язковим.
У судовому засіданні прокурор підтримала доводи зазначені у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просила продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів без застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні залишила вирішення вказаного питання на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував проти продовження відносно нього строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник у судовому засіданні зазначила про те, що на даний час ризики зменшилися та ОСОБА_5 можливо обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на необґрунтованість зазначених прокурором ризиків, зазначивши що обвинувачений одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, позитивно характеризується за попереднім місцем роботи та місцем проживання.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд доходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.
Стаття 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до п.п. 1,3,5 ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.
Так, на стадії досудового розслідування вказаного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2024, застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення застави, який неодноразово було продовжено, востаннє ухвалою суду від 01.08.2024 строком до 29.09.2024.
На даний час триває судовий розгляд даного кримінального провадження, встановлено повний порядок дослідження доказів, та суд з об`єктивних причин у строк до 29.09.2024 позбавлений можливості розглянути вказане кримінальне провадження по суті.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Вирішуючи клопотання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людини, який був його рідним братом, вчиненого в умовах воєнного стану, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Судом встановлено наявність обставин, які свідчать про те, що ризики, які були підставою для застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати і на цей час.
Враховуючи викладене, доводи адвоката про відсутність підстав вважати наявність таких ризиків, як переховування від суду, незаконний вплив на свідків та продовження вчинення інших кримінальних правопорушень, суд вважає безпідставними, оскільки їх наявність продовжує існувати, враховуючи доведення обставин їх існування, які на теперішній час не змінилися.
Крім того, суд, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішені питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу враховує дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, одружений, має двох малолітніх дітей, має постійне місце проживання та реєстрації, позитивно характеризується за місцем роботи та місцем проживання. Проте вказане не стало стримуючим фактором від вчинення злочину проти життя та здоров`я особи рідного брата, в якому обвинувачується.
Вказане вище дає достатньо підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Також, суд враховує вік обвинуваченого, відповідно до якого обвинувачений є працездатною особою, жодних захворювань, які б обмежували перебування в умовах слідчого ізолятора, у обвинуваченого не встановлено.
На думку суду, дані про особу обвинуваченого та наявність встановлених судом ризиків, у сукупності свідчать про неможливість запобігання ним шляхом застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою.
Застосований відносно обвинуваченого, на досудовому розслідуванні, та продовжений у ході судового розгляду, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням строку тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_5 , та його особою не виходить за межі розумного строку.
Застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід кореспондується із характером суспільного інтересу, підставами і метою його обрання, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, не надає можливості обвинуваченому перешкоджати інтересам правосуддя, у тому числі, шляхом ухилення від суду.
Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 на більш м`який, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вищезазначеним ризикам та не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки суду не надано таких даних та підстав.
З урахуванням викладеного, суд доходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого не відпали, і судом не встановлено обставини, які б давали достатні підстави для зміни чи скасування раніше обраного запобіжного заходу, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу, як тримання під вартою, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, без визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у особливо тяжкому злочині із застосуванням насильства.
Керуючись ст.ст. 331, 350, 372, 376 КПК України, суд, -
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 25 листопада 2024 року включно.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки та порядку передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1