Справа № 308/527/13-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід, заявлену у справі № 308/527/13-к від розгляду клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна -

в с т а н о в и в:

У провадженні судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_3 перебуває на розгляді клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна.

12.09.2024 суддею ОСОБА_3 було заявлено самовідвід.

Заява про самовідвід мотивована тим, що розгляд кримінальної справи проводився за правилами КПК України 1960 року, а тому розгляд даного клопотання повинен здійснюватись згідно положень КПК України 1960 року.

Крім того, суддя посилається на абз. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України 1960 року передбачалося згідно якого питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Із заяви про відвід вбачається, що вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.04.2024 (судова справа № 308/527/13-к) ухвалено судом у складі колегії із 3 суддів, тобто колегіально.

З огляду на вказане заявив про необхідність колегіального розгляду заявленого клопотання про скасування арешту майна. У зв`язку з викладеним вважає, що за наведених обставин має місце порушення порядку автоматизованого розподілу, а тому з цих мотивів заявив собі самовідвід.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2024, заява про відвід судді передана на розгляд судді ОСОБА_1 .

Для надання пояснень з приводу заявленого відводу в судове засідання запрошувався суддя ОСОБА_3 , але останній в судове засідання не з`явився.

В судове засідання захисник засудженого та інші учасники справи не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Виходячи з принципу диспозитивності, згідно з яким сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, суд вважає за можливе розглянути питання щодо самовідводу за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

Ознайомившись із змістом заяви про відвід та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, клопотання про скасування накладеного арешту на майно було подано захисником засудженого ОСОБА_5 30.07.2024 та суддею ОСОБА_3 було заявлено самовідвід 12.09.2024 в порядку, визначеному чинним КПК України.

Частиною 1 ст. 5 КПК України вказано, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до п. 9 розділу 11 Перехідних положень КПК України запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Однак, п.9 розділу 11 Перехідних положень КПК України не визначають порядок розгляду процесуальних питань, які виникають під час вирішення питань щодо заходів забезпечення кримінального провадження чи запобіжних заходів, застосованих до набрання чинності КПК України 2012 року.

З огляду на викладене, вважаю, що заява про самовідвід підлягає розгляду в процесуальному порядку, що визначений чинним процесуальним законом.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Дані гарантії закріплені в статтях 19, 129 Конституції України , ст. 4 КПК України , нормами ЦПК України ст. 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів", ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відвід судді є процесуальним інститутом, спрямованим на усунення слідчого судді, судді або присяжного від участі у кримінальному провадженні за умови існування обставин, що виключають їх участь у ньому.

Судом встановлено, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого п.п.7,12 ч.2 ст.115 КК України було розглянуто згідно положень КПК України 1960 року.

Крім того, постанова про накладення арешту на майно, про скасування якого звернувся адвокат ОСОБА_5 , ухвалена 09.08.2011, тобто до набрання чинності КПК України 2012 року.

За змістом п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.1990 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства», у порядку, передбаченому ст. 411 КПК України, суди вправі вирішувати питання про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову, якщо вироком ці заходи не скасовані.

Як визначено п. 9 розділу 11 Перехідних положень КПК України 2012 року запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, арешт майна, застосований під час досудового слідства до дня набрання чинності КПК 2012 року, продовжує свою дію до моменту його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності КПК України 2012 року.

Пунктами 10 та 11 розділу 11 Перехідних положень КПК України 2012 року передбачається, що кримінальні справи, які на день набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розслідуються, надсилаються до суду та розглядаються судами першої, апеляційної, касаційної інстанцій згідно з положеннями цього Кодексу.

Кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених § 3 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Відповідно до ст. 54 КПК України 1960 року суддя не може брати участі в розгляді кримінальної справи, зокрема, у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого частиною третьою статті 16-2 цього Кодексу.

Статтею 16-2 КПК України 1960 року, серед іншого, встановлювалося, що визначення судді або колегії суддів для розгляд конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідної кримінальної справи, скарги, подання чи іншого процесуального документа за принципом вірогідності, який ураховує кількість справ, що знаходиться на розгляді у суддів, заборону брати участь у перевірці вироків, ухвал та постанов для судді, який брав участь в ухваленні вироку, ухвали та постанови, про перевірку яких порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну їх повноважень.

Положеннями частини 2 статті 56 КПК України 1960 року визначено, що заява про відвід подаються до початку судового слідства. Пізніша заява про відвід допускається у випадках, коли підстава для відводу стала відома після початку судового слідства.

З матеріалів справи встановлено, що дане кримінальне провадження було розглянуте у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України 1960 року, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

За таких обставин, враховуючи вищенаведені положення ст. 409 КПК України, суд вважає, що заявлене клопотання про скасування арешту майна підлягає розгляду в тому складі суду, який ухвалив вирок по справі тобто колегією у складі 3-х суддів.

З огляду на наведене, суд приходить до, що викладені в заяві доводи свідчать про порушення порядку визначення складу суду для розгляду справи, а тому заява судді ОСОБА_3 про самовідвід підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 2, ч. 4 ст. 82 КПК України, у разі задоволення заяви про відвід судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею. Суддя, на розгляд якого передається кримінальне провадження визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України, у зв`язку з чим матеріали кримінального провадження слід передати до канцелярії суду для повторного авторозподілу.

Керуючись ст.ст. 75, 80-82, 369, 371, 372 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід, заявлену у справі № 308/527/13-к від розгляду клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна - задовольнити.

Матеріали судової справи №308/527/13-к (провадження 5/308/5/24) передати до канцелярії Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для проведення повторного автоматизованого розподілу справи між суддями.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1