Справа №760/293/19 1-кс/760/1017/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: адвоката ОСОБА_3 (свідоцтво № 4899 від 27.03.2012р. про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер та договір про надання правової допомоги), прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_4 , детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5

розглянув клопотання адвоката ОСОБА_6 , подане в інтересах ОСОБА_7 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0001520 від 20.06.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 , подане в інтересах ОСОБА_7 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0001520 від 20.06.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24.09.2018р. в справі № 760/20860/18 (провадження № 1-кс/760/10646/18) був накладений арешт на майно, а саме: на колекційні монети, ювелірні вироби та грошові кошти в розмірі 12000 доларів США та 50 Євро, з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

На думку адвоката, арешт на вказане майно накладений необґрунтовано, тому підлягає скасуванню, оскільки вказане майно належить на праві власності колишній дружині підозрюваного - ОСОБА_7 та було придбане нею вже після розлучення, а тому з об`єктивних причин дане майно не є об`єктом спільної сумісної власності між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .. Тому адвокат вважає, що слідчим суддею не було перевірено і не оцінено вказані обставини, що послугували для прийняття передчасного та необґрунтованого рішення про арешт майна.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримала подане клопотання та просила його задовольнити в повному обсязі.

Прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_4 та детектив Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання зазначаючи, що арешт на вказане майно було накладено обґрунтовано з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, що може бути застосований до підозрюваного ОСОБА_8 , в разі визнання його винуватим.

Заслухавши пояснення учасників процесу дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Під час вирішення питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, які звертаються з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Зі змісту ч. 1 ст. 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

В ході судового розгляду клопотання встановлено, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001520 від 20.06.2018р. за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України

08.08.2018р. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В ході обшуку автомобіля SUZUKI GRAND VITARA з VIN: НОМЕР_1 (д.н.з. НОМЕР_2 ), яким володіє та користується ОСОБА_8 виявлено та вилучено: 340 монет «Україна» номіналом 50 копійок на загальну суму 170 (сто сімдесят) гривень; 399 монет «України» номіналом 1 гривня на загальну суму 399 (триста дев`яносто дев`ять) гривень; 361 монета «Україна» номіналом 25 копійок на загальну суму 90 гривень 25 копійок; 90 купюр «Україна» номіналом 500 гривень на загальну суму 45 000 (сорок п`ять тисяч) гривень; 5 купюр «Україна» номіналом 200 гривень на загальну суму 1000 (одна тисяча) гривень;

Крім цього в ході обшуку житлового будинку, домоволодіння, прибудинкових, господарських та інших споруд за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_8 окрім документів, виявлено та вилучено: грошові кошти у іноземній валюті євро загальною сумою 1700 (тисяча сімсот) євро у кількості 31 купюри з наступними серіями, номерами та номіналом: 1) 100 євро - S 4, 2)100 євро -S 1, 3) 100 євро -N 9, 4) 50 євро -PB , 5) 50 євро -S 3, 6) 50 євро -X 8, 7) 50 євро -S 8, 8) 50 євро -PB , 9) 50 євро - SB , 10) 50 євро -S 1, 11) 50 євро -S 4, 12) 50 євро -H 8, 13) 50 євро -S 6, 14) 50 євро -S 3, 15) 50 євро -X 3, 16) 50 євро -Z 7, 17) 50 євро -S 7, 18) 50 євро -S 7, 19) 50 євро -SD , 20) 50 євро -SB , 21) 50 євро - S 6, 22) 50 євро -Z 2, 23) 50 євро -D 8, 24) 50 євро -V 5, 25) 50 євро -H 8, 26) 50 євро -X 6, 27) 50 євро -E 7, 28) 50 євро -X 4, 29) 50 євро -S 2, 30) 50 євро -SC , 31) 50 євро -EB ; грошові кошти у іноземній валюті євро загальною сумою 1480 (одна тисяча чотириста вісімдесят) євро у кількості 18 купюр номіналом у 50 євро: 4 купюри номіналом 20 євро та одна купюра номіналом 500 євро; грошові кошти у іноземній валюті долари США загальною сумою 17 314 (сімнадцять тисяч триста чотирнадцять) доларів США у кількості 173 купюри номіналом у 100 доларів США, 2 купюри номіналом 2 долари США, 1 купюра номіналом 10 доларів США; Речі за зовнішніми ознаками схожі на вироби із золота у кількості 24 штуки, зокрема: Перстень, золото 585, арт. 430.1 розмір 18-0, вага 2.91 гр.; Сережки, золото 585, арт. 03100, вага 3.45 гр.; Сережки, золото 585, арт. 02350, вага 2.81 гр.; Кулон, золото 585, арт. 105318, вага 0.72 гр.; Кулон, золото 585, арт. 1886, вага 1.98 гр.; Кулон, золото 585, арт. ПВ803.2, вага 3.96 гр.; Сережки, вага 3.785 гр.; Перстень, вага 3.940 гр.; Браслет, вага 4.45 гр., довж. 24.1 см.; Кулон, вага 1.83 гр.; Брошка, вага 5.905 гр.; Підвіска з камінням черв. кольору, вага 2.66 гр.; Сережки, вага 4.24 гр., всередині по три прозорі камені; Перстень, вага 5.250, 5 гр. камінців прозорого кольору; Перстень, вага 4.320 гр.; Перстень, вага 4.075-4.080 гр.; Сережки у формі капель, вага 3.195 гр.; Перстень з 5 камінцями прозорого кольору2,760 гр.; Кільце обручальне, вага 2.75 гр.; Кулон ромб, вага 3.110 гр.; Ланцюжок, вага 23.775 гр. з камінням білого та темного кольору, довж. ~44 см; Ланцюжок, вага 11.555 гр, довж.~ 50 см; Браслет, вага 12.540 гр., довж. ~21 см; Кулон, вага 2.140 гр., з камінням чорного кольору; Монети в кількості 220 штук.

24.09.2018р. ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва в справі № 760/20860/18 (провадження № 1-кс/760/10646/18) був накладений арешт на майно, а саме: на колекційні монети, ювелірні вироби та грошові кошти в розмірі 12000 доларів США та 50 Євро, з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Слідчий суддя, під час вирішення питання про накладення арешту, встановив належні правові підстави, передбачені п. 3 ч. 2 КПК України для задоволення клопотання детектива та накладення арешту на вказане майно ОСОБА_8 , оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція статті якої передбачає можливість, у разі доведення винуватості останнього, призначення такого виду покарання як конфіскація майна.

Крім цього, слідчий суддя прийшов до висновку, що органом досудового розслідування доведено, що вилучене вище майно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_8 .

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини при здійсненні правосуддя неодноразово звертав увагу на: структуру статті 1 Першого протоколу, а саме «три норми»: Ця стаття містить три окремі норми. Перша норма, яка має загальний характер, проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма стосується випадків позбавлення майна і підпорядковує його певним умовам - вона міститься в другому реченні частини першої. Третя норма визнає, що держави мають право, зокрема, контролювати використання майна, відповідно до загальних інтересів, шляхом запровадження законів, які вони вважають необхідними для забезпечення такої мети; ця норма міститься в частині другій.

Перед тим як з`ясувати, чи було дотримано першу норму, Суд повинен встановити застосовність у цій справі решти двох норм. Рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) від 23 вересня 1982 р., заяви №№ 7151/75; 7152/75, серія А, № 52.

Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання у право безперешкодного користування своїм майном передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Суд також наголошує на тому, що втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статті 1 Протоколу № 1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення цієї рівноваги відбивається в структурі статті 1 загалом, а отже, й у частині другій. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою.

З`ясовуючи, чи дотримано цієї вимоги, Суд визнає, що держава має право користуватися широкими межами свободи розсуду як у виборі засобів примусового виконання наказів, так і у з`ясуванні виправданості наслідків такого виконання наказів у світлі загальних інтересів - виконання, що спрямоване на досягнення мети, поставленої даним законом. У таких сферах, як житлова, що відіграє центральну роль у забезпеченні добробуту й економічної політики в сучасному суспільстві, Суд поважатиме законодавчі рішення, якщо вони відповідають загальним інтересам і ґрунтуються на чітко сформульованому розумному вмотивуванні (див. рішення у справі «Мелахер та інші проти Австрії» (Mellacher and Others v. Austria), заяви №№ 10522/83; 11011/84; 11070/84, рішення від 19 грудня 1989 р., п. 48, та у справі «Шассанью та інші проти Франції» (Chassagnou and Others v. France) [GC], від 29 квітня 1999 р., заяви №№ 25088/94, 28331/95 та 28443/95, п. 75). Рішення у справі «"Іммобільяре Саффі" проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [GC] від 28 липня 1999 р., заява № 22774/93, п. 49.

Так, у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» заявники скаржились на те, що постанова муніципалітету міста Стокгольм, яка дозволяла місцевій владі відчужувати за своїм бажанням практично без обмежень будь-яку власність, порушувала їхнє право власності за статтею 1 Протоколу № 1. Суд ухвалив, що хоч подібне відчуження теоретично залишало за власниками право користуватися та розпоряджатися своєю власністю, однак практично їхні можливості робити це були обмежені настільки, що застосування шведського закону справді порушувало їхнє право на вільне володіння своїм майном. Розглянувши справу, Суд також підкреслив свою думку про те, що Конвенція у цілому вимагає збереження балансу між інтересами суспільства і основними правами людини, та зауважив, що у випадку позбавлення власності, встановлені обмежень на користування нею чи в інших подібних випадках справедливість вимагає, щоб особам, які постраждали, було надано право оскаржувати рішення уряду з питань позбавлення власності, встановлення контролю за її використанням і було надане відшкодування.

Аналізуючи зазначені в ухвалі слідчого судді від 24.09.2018р. правові підстави для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що під час вирішення питання про накладення арешту, слідчим суддею було перевірено доводи детектива про необхідність накладення арешту на майно ОСОБА_8 , з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, та за результатами розгляду клопотання було обґрунтовано накладено арешт, який в жодному разі не призвів до надмірного обмеження прав власників, а також в повній мірі відповідав принципам пропорційності, «справедливої рівноваги» між інтересами суспільства і основними правами людини, відповідно до практики ЄСПЛ.

За таких обставин, враховуючи, що в даному кримінальному провадженні ще не закінчено досудове розслідування, тому, на думку слідчого судді, у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, на даний час не відпала потреба, тому клопотання адвоката ОСОБА_6 , подане в інтересах ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 18, 131-132, 170, 171, 173, 174, 309, 369, 371-372, 395 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , поданого в інтересах ОСОБА_7 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0001520 від 20.06.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1