Справа № 342/1002/24
Провадження № 1-кп/342/137/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду у судовому засіданні у залі суду міста Городенка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000074 від 19.07.2024 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 умисно спричинив легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 за наступних обставин.

19.07.2024, близько 01.00 год, ОСОБА_3 перебував разом із своєю знайомою ОСОБА_4 біля ставка по АДРЕСА_2 , де ловили рибу та розмовляли між собою. В подальшому, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, під час якогоОСОБА_3 , висловлюючись щодо ОСОБА_4 нецензурними словами, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, наніс один удар долонею правої руки в ділянку лівого ока ОСОБА_4 , чим спричинив їй тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 22.07.2024 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Прокурор ОСОБА_5 подав до суду клопотання про розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000074 від 19.07.2024 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду у судовому засіданні та без його участі.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано розписки про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, підписаних ОСОБА_3 , його захисником адвокатом ОСОБА_6 , розписки про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування кримінального проступку та отримання копії матеріалів дізнання, підписаних ОСОБА_3 , його захисником адвокатом ОСОБА_6 , потерпілою ОСОБА_4 , заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , складену у присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , та підписаною ним та захисником щодо беззаперечного визнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_4 , відповідно до поданої нею заяви, згодна із встановленими під час досудового розслідування обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст. 302 КПК України, та не заперечила щодо розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні та за відсутності всіх учасників розгляду за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Крім того, до обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000074 від 19.07.2024 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.

Ухвалою судді від 29.07.2024 року розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000074 від 19.07.2024 щодо ОСОБА_3 про обвинувачення його у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, призначено у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до частини 4 ст.107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За вимогами частини 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

На підставі встановлених органом досудового розслідування обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження у поданих заявах, беручи до уваги беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості в інкримінованому йому діянні, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_3 умисного легкого тілесного ушкодження кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Діяння, окреслене диспозицією ч.1ст.125 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду, про що зазначив Верховний Суду у постанові від 13.08.2020 року у справі № 716/1224/19.

Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 по місцю реєстрації характеризується нейтрально, не знаходиться на диспансерному обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР СП «Поліклініка».

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі - Постанова) суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення щодо здоров`я потерпілої ОСОБА_4 в порушення засад Конституції України, третя стаття якої передбачає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

За вчинення проступку, передбаченого санкцією ч.1 ст.125 КК України, передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує обставини вчиненого ним кримінального проступку, його наслідки, які не є тяжкими, особу обвинуваченого, те, що він раніше несудимий, його вік та стан здоров`я, пом`якшуючі покарання обставини (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення) та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 призначити покарання у межах санкції ч.1 ст. 125 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене.

Підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу судом не встановлено, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 не працює, відомості про отримання ним доходу у матеріалах справи відсутні. З підстав відсутності даних щодо місця праці обвинуваченого, виправні роботи також неможливо застосувати до ОСОБА_3 .

Отже, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт.

З відомостей, наявних у матеріалах кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_3 не є особою з інвалідністю першої або другої групи; таким, що досяг пенсійного віку; військовослужбовцем строкової служби, тобто не є особою, якій згідно з вимогами ч.3 ст.56 КК України не може бути призначено покарання у виді громадських робіт.

Враховуючи наведене, суд вважає, що призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме тяжкості правопорушення, не буде становити особистий тягар для обвинуваченого, відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, ч.1 ст.125 КК України, ст.ст. 369-371, 373-374, 381-382, 394 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 160 (сто шістдесят) годин.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, ухвалений за результатами спрощеного провадження не може бути оскаржений у апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1