КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/3168/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2024 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000515 від 28.01.2020 року щодо ОСОБА_8 , повернуто прокурору,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України повернуто прокурору Києво-Святошинської оеружної прокуратури Київської області, як такий, що не відповідає ст. 291 КПК України, для усунення недоліків.

Прийняте рішення суд вмотивував тим, що 30.08.2023 року обвинувачений ухвалою суду в порядку ст.355 КПК України був оголошений у розшук з метою примусового приводу до суду.Станом на 12.02.2024 року вказана ухвала суду не виконана, обвинувачений не розшуканий, що свідчить про те, що слідчим та прокурором не було встановлено належним чином місце фактичного проживання обвинуваченого. При цьому суд не знайшов законних підстав для призначення кримінального провадження до судового розгляду та зазначив в ухвалі про невідповідність обвинувального акта вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Прокурор, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор вказує, що висновки суду про повернення обвинувального акта не відповідають дійсності. Прокурор вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки містить анкетні відомості обвинуваченого, а саме його прізвище, ім`я, по - батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство.

На думку прокурора, суд прийняв рішення про повернення обвинувального акта з формальних підстав та необґрунтовано відмовив прокурору в клопотанні про повторне надання дозволу на затримання з метою приводу і розшуку обвинуваченого, оскільки попередня аналогічна ухвала постановлена тим самим судом з тих же підстав, однак не виконана через незалежні від суду та прокурора обставини та зумовлена поведінкою обвинуваченого, а саме - переховуванням.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, окрім іншого, має містити такі відомості: анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Ознайомившись зі змістом обвинувального акта та доданими до нього матеріалами, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла висновку, що він відповідає вказаним вище вимогам кримінального процесуального закону.

Висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта щодо ОСОБА_8 вимогам ст. 291 КПК України не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Так, обвинувальний акт містить відомості,що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець Луганської області с. Нова-Астрахань, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Посилання суду на ту обставину, що судові засідання неодноразово відкладалися через неявку обвинуваченого, а ухвали суду про привід та розшук обвинуваченого виконані не були, на переконання колегії суддів, не може бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Так, в матеріалах кримінального провадження хоча й наявні повістки про виклик обвинуваченого до суду, також є ухвала місцевого суду від 30.08.2023 року про оголошення обвинуваченого в розшук та зупинення судового провадження до розшуку обвинуваченого, контроль за виконанням якої було покладено на Бучанське РУП ГУ НП в Київській області.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 143 КПК України у разі неможливості здійснення приводу, особа, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, повертає її до суду з письмовим поясненням причин невиконання.

Із матеріалів провадження слідує те, що ухвала про примусовий привід обвинуваченого судом не була постановлена, однак 01.06.2023 року місцевий суд надсилав керівнику Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області копію журналу судового засідання від 01.06.2023 року про примусовий привід обвинуваченого для виконання, з проханням письмово проінформувати суд про неможливість виконати ухвалу (а.п.52). Апеляційний суд зазначає, що наведене свідчить про недостатність прийнятих судом передбачених законом заходів для забезпечення явки обвинуваченого до суду.

Враховуючи встановлені обставини, вимоги ст. 291 КПК України та звернення до суду із обвинувальним актом, в якому зазначена адреса проживання обвинуваченого, на думку колегії суддів, саме неодноразове повернення повісток - викликів до суду за місцем проживання із зазначенням, що адресат відсутній за вказаною адресою в даному випадку не є безпосередньою підставою для повернення обвинувального акта, який в цілому за своїм змістом відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Крім того, наявність вказаних недоліківможе бути усунута під час розгляду справи судом, а отже не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору. При цьому, прокурор наділений правом, передбаченим ст. 338 КПК України змінити обвинувачення та може скористатись таким правом у ході судового розгляду.

Отже, доводи апеляційної скарги про відсутність у суду першої інстанції достатніх підстав для повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_8 прокурору є обґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що обвинувальний акт складений у відповідності з вимогами ст. 291 КПК України, тому ухвала про повернення прокурору обвинувального акта підлягає скасуванню, оскільки зазначені в ухвалі суду підстави для його повернення не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, а інших підстав невідповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України в оскаржуваній ухвалі суду не наведено.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412 та п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 412 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2024 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № № 0000515 від 28.01.2020 року щодо ОСОБА_8 , повернуто прокурору, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4