УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження №0000478 від 21.10.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000478 від 21.10.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20 жовтня 2024 року, приблизно о 17 год. 40 хв., точний час слідством не встановлено, поблизу залізничного переїзду на АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 за попередньою змовою із громадянином України ОСОБА_8 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з метою ослаблення держави, дестабілізації суспільно-політичної обстановки та залякування місцевого населення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи важливе народногосподарське та оборонне значення залізниці, якою у тому числі переміщається військова техніка, озброєння, які необхідні для Збройних Сил України, що здійснюють відсіч збройної агресії Російської Федерації, вчинили підпал залізничної релейної шафи за наступних обставин.

Так, приблизно у червні 2024 року, більш точний час слідством не встановлено, перебуваючи у м. Гнівань Вінницького району громадянка України ОСОБА_6 отримала від невстановленого представника Російської Федерації пропозиції вчинення за грошову винагороду підпалів об`єктів, які мають важливе народногосподарське або оборонне значення, з метою ослаблення держави, дестабілізації суспільно-політичної обстановки та залякування місцевого населення.

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідування дату та час, але не пізніше 19 жовтня 2024 року, перебуваючи у м. Гнівань Вінницького району, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 досягли попередньої змови на вчинення підпалів залізничних релейних шаф на виконання вказаних завдань для досягнення спільної мети з корисливих мотивів.

Надалі, 19 жовтня 2024 року ОСОБА_6 з метою реалізації вказаного кримінально протиправного умислу та на виконання домовленостей із ОСОБА_8 обрала за допомогою картографічного інтернет-сервісу релейну шафу біля залізничного переїзду на АДРЕСА_1 для здійснення її підпалу, місцезнаходження якої цього ж дня приблизно о 12 год. 02 хв. повідомила ОСОБА_8

20 жовтня 2024 року ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 , перебуваючи у м. Гнівань, продовжуючи реалізацію спільного кримінально протиправного умислу, підготували сокиру та цвяходер, а також придбали рідкий розпалювач вогнищ для вчинення запланованого підпалу залізничної релейної шафи. Цього ж дня ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 на автомобілі «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , вирушили до вказаної вище залізничної релейної шафи у АДРЕСА_1 .

У подальшому, 20 жовтня 2024 року ОСОБА_6 , перебуваючи біля залізничного переїзду на АДРЕСА_1 , продовжуючи реалізацію спільного із ОСОБА_8 кримінально протиправного умислу, шляхом надсилання відеозапису вказаної релейної шафи на названій місцевості невстановленому представнику Російської Федерації, погодила із ним вчинення її підпалу за грошову винагороду.

Після цього, 20 жовтня 2024 року, приблизно о 17 год. 40 хв., точний час слідством не встановлено, продовжуючи реалізацію кримінально протиправного умислу, відповідно до розподілених із ОСОБА_8 злочинних функцій ОСОБА_6 , користуючись тим, що її дії прикриває ОСОБА_8 , щоб не бути виявленою, за допомогою вказаного вище цвяходера відігнула двері вказаної релейної шафи, облила її вміст наведеним вище рідким розпалювачем та підпалила запальничкою. Одразу після вказаних дій, ОСОБА_6 зробила відеозапис горіння вказаної релейної шафи та з метою підтвердження вчинення описаних діянь надіслала невстановленому представнику Російської Федерації. Під час зазначених дій ОСОБА_6 , з метою реалізації спільного кримінально протиправного умислу, відповідно до розподілених злочинних функцій ОСОБА_8 , з метою приховання факту вчинення ОСОБА_6 підпалу релейної шафи від імовірних свідків, зайняв позицію біля дороги неподалік від вказаного місця та повідомляв ОСОБА_6 за допомогою особистого мобільного телефона про наближення автомобілів.

Після підпалу релейної шафи ОСОБА_8 , на автомобілі «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , разом із ОСОБА_6 зникли з місця чинення злочину.

Крім того, досудовим розслідуванням установлено, що 20 жовтня 2024 року, приблизно о 21 год. 20 хв., точний час слідством не встановлено, на залізничному перегоні «Гнівань Тюшки» поблизу с. Селище Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_8 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з метою ослаблення держави, дестабілізації суспільно-політичної обстановки та залякування місцевого населення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи важливе народногосподарське та оборонне значення залізниці, якою у тому числі переміщається військова техніка, озброєння, які необхідні для Збройних Сил України, що здійснюють відсіч збройної агресії Російської Федерації, вчинили підпал залізничної релейної шафи за наступних обставин.

Так, 20 жовтня 2024 року, продовжуючи реалізацію вказаного вище кримінально протиправного умислу, у зв`язку із недостатнім для досягнення злочинної мети заподіянням шкоди від підпалу релейної шафи біля залізничного переїзду на АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 конкретизували попередньо досягнену 19 жовтня 2024 року попередню змову на підпал релейної шафи, домовилися про підпал ще однієї релейної шафи на залізничному перегоні «Гнівань-Тюшки» з метою ослаблення держави, дестабілізації суспільно-політичної обстановки та залякування місцевого населення, за грошову винагороду на виконання завдання невстановленого представника Російської Федерації.

У подальшому, цього ж дня ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 , прямуючи до с. Селище Вінницького району Вінницької області, із застосуванням картографічного інтернет-сервісу, попередньо обрали залізничну релейну шафу для її підпалу на перегоні «Гнівань-Тюшки» поблизу с. Селище Вінницького району Вінницької області, до якої одразу попрямували на автомобілі «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 .

20 жовтня 2024 року приблизно о 21 год. 15 хв., точний час слідством не встановлено, продовжуючи реалізацію спільного кримінально протиправного умислу, ОСОБА_6 за допомогою вказаного вище цвяходера та ОСОБА_8 за допомогою вказаної вище сокири відігнули двері названої релейної шафи.

Після цього відповідно до розподілених із ОСОБА_8 злочинних функцій ОСОБА_6 облила вміст вказаної релейної шафи наведеним вище рідким розпалювачем та підпалила запальничкою, а також зробила відеозапис горіння вказаної релейної шафи, який з метою підтвердження вчинення описаних протиправних діянь, надіслала невстановленому представнику Російської Федерації. У цей же час, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, відповідно до розподілених злочинних функцій ОСОБА_8 , з метою приховання факту вчинення ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 підпалу релейної шафи від імовірних свідків, зайняв позицію біля дороги неподалік від вказаного місця та повідомляв ОСОБА_6 за допомогою особистого мобільного телефона про наближення автомобілів.

Після підпалу релейної шафи ОСОБА_8 , на автомобілі «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , разом із ОСОБА_6 зник з місця чинення злочину.

У подальшому, цього ж дня ОСОБА_6 від невстановленої особи отримано грошові кошти на невстановлену досудовим слідством суму, як оплату вказаного протиправного діяння. На виконання вказаних вище домовленостей із ОСОБА_8 . ОСОБА_6 передала йому як оплату виконаних ним злочинних функцій при вчиненні вказаного протиправного діяння грошові кошти на суму 2000 грн.

ОСОБА_6 23.10.2024 у відповідності до вимог КПК України повідомлена про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України, а саме вчинення з метою ослаблення держави підпалів, спрямованих на зруйнування або пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинені в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб.

Вина підозрюваної ОСОБА_6 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у ході досудового слідства доказами, а саме протоколами огляду місця події від 21.10.2024, протоколами обшуку житла ОСОБА_8 та ОСОБА_6 від 22.10.2024, поясненнями ОСОБА_8 і ОСОБА_6 , а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, санкцією ч. 2 ст. 113 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Наразі існують наступні обґрунтовані ризики:

?у ОСОБА_6 наявні можливості переховуватись від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

?знищити, сховати або спотворити речі або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України);

?незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

?наявні можливості у продовженні аналогічної протиправної діяльності (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

З огляду на викладене, наявні реальні підстави вважати, що ОСОБА_6 можуть бути вчиненні дії, визначені п.п. 13, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, що у свою чергу дає підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги тяжкість злочину, значну суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, та дію воєнного стану на всій території України, визначення застави будь-якого розміру не забезпечить належного виконання покладених на підозрювану ОСОБА_6 обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 13, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив обрати домашній арешт.

Підозрювана ОСОБА_6 в судовому засіданні вину не визнала, по суті клопотання підтримала думку захисника.

Слідчий суддя, вислухавши думку підозрюваної та її захисника, прокурора, слідчого, дослідивши матеріали клопотання, характеризуючі дані підозрюваної, прийшов до наступного висновку.

Слідчим відділом УСБ України у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000478 від 21.10.2024 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України.

Згідно підозри, оголошеної ОСОБА_6 23.10.2024, остання підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України, а саме вчинення з метою ослаблення держави підпалів, спрямованих на зруйнування або пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинені в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра щодо вчинення ОСОБА_6 вказаних кримінальних правопорушень обґрунтована. Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання та доведена прокурором при розгляді даного клопотання.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зокрема ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, санкцією ч. 2 ст. 113 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрювану переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що підозрюваній відомі контактні дані свідків у кримінальному провадженні, а також іншого підозрюваного, остання може незаконно впливати на вказаних осіб, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для підозрюваної, узгоджувати покази між собою, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи обставини вчинення нею інкримінованого злочину, ідеологічні мотиви, тобто свідомо обрана антиукраїнська позиція під час окупації, може стати підґрунтям для вчинення інших злочинів. Крім того, матеріалами справи доведена співпраця підозрюваної з представниками держави-агресора під час дії воєнного стану в Україні (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Враховуючи, що кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, продовжується відшукання речових доказів та встановлюються усі обставини правопорушення, існує ризик знищення або спотворення речових доказів підозрюваною з метою уникнення відповідальності.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрювана обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судима.

Разом з тим, це не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини на даний час не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваної, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.

На момент розгляду клопотання відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_6 в умовах СІЗО при ДУ «Вінницька УВП (№ 1)», зокрема, за станом здоров`я, сторонами не надано, тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним. Інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваної під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, нормами вказаної статті встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, із особистих корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ослаблення держави, здійснювала дії спрямовані на зруйнування або пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 в умовах воєнного стану, відомості про її майновий та сімейний стан, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, слідчий суддя приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження клопотання слідчого обґрунтоване та наявні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання особи, тобто з 22.10.2024 по 20.12.2024 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя