Справа №694/2805/24
провадження № 1-кс/694/1024/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2024 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,у кримінальному провадженні №0001415 від 25.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кайтанівка, Звенигородського району, Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, з середньою освітою, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286-1 КК України,-

з участю підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання вказує, що у провадженні слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001415 від 25.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.10.2024 року близько 12 години 40 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, тобто з порушенням вимог п. 2.9 а), згідно з яким: «Водієві забороняється, керувати транспортним засобом у стані алкогольного», керуючи технічно - справним автомобілем «Mitsubishi Galant», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Чумака в смт. Єрки Звенигородського району Черкаської області в напрямку виїзду з населеного пункту грубо порушуючи вимоги : п.2.3. б), п.10.1. п.12.1. п. 2.9. п.13.1. п. 13.3 Правил дорожньою руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, які виразились в тому, що він керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки яка склалась до дорожніх умов, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався у тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, у даній дорожній обстановці виїхав на смугу зустрічного руху де лівою стороною автомобіля зіткнувся з автомобілем «Volkswagen» моделі «Jetta» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , яка рухалася у зустрічній смузі руху в напрямку центру смт. Єрки Звенигородського району Черкаської області, після чого перетнув край

проїзної частини дороги та виїхав на ліве узбіччя де здійснив наїзд на перешкоду у вигляді металобетонної електроопори.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Mitsubishi Galant», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у виді закритого перелому медіальної кісточки лівої ноги зі зміщенням, що підвернується довідкою від 25.10.2024 № 488 виданою лікарем травматологом Звенигородської ЦРЛ.

Допущені водієм ОСОБА_5 порушення вимог : п.2.3. б), п. 2.9. п.10.1. п.12.1. п.13.1. п. 13.3 ПДР України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та наставшими наслідками.

Таким чином, за вказаних обставин ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відомості по даному факту 25.10.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001415 від 25.10.2024.

25.10.2024 о 17 год. 39 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та 26.10.2024 ОСОБА_5 в порядку, передбаченому 278 КПК України вручено повідомлення про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

В матеріалах кримінального провадження міститься достатньо фактичних даних для обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, які містяться у протоколах слідчих дій та інших документах.

Крім того слідчий вказує, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовані тим, що підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлює, що за вчинений злочин, в разі доведення його вини, йому загрожує максимальне покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, яке згідно санкції інкримінованої статті ( ч.1 ст. 286-1 КК України) є безальтернативним найсуворішим видом кримінального покарання, а тому, зважаючи на тяжкість покарання, підозрюваний, з метою уникнення від покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Звільнення від кримінальної відповідальності чи звільнення від відбування покарання з випробуванням за вчинення цього злочину законодавством України не передбачено, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Ризик незаконного впливу на свідків чи потерпілу у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 усвідомлює невідворотність покарання у вигляді реального позбавлення волі за вчинене кримінальне правопорушення, а тому може здійснювати погрози, підкуп, умовляння свідків та потерпілої у кримінальному провадженні, схиляння їх до дачі неправдивих показань. За таких обставин можна зробити висновок, що підозрюваний може здійснювати незаконний вплив шляхом здійснення погроз насильницькими діями, в результаті чого схилити свідків у кримінальному провадженні до дачі неправдивих показань.

Беручи до уваги вище викладене, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, репутації та характеристики підозрюваного, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник в судовому засіданні просли відмовити у задоволенні клопотання та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби. Підозрюваний вказав, що може перебувати під арештом у квартирі, належній його матері.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши зміст та мотиви клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слід виходити з наступного.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286-1 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього одного з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження. Такими доказами є: - дані рапорту старшого інспектора сектору моніторингу Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 від 25.10.2024;- дані протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.10.2024;- дані довідки про тілесні ушкодження ОСОБА_8 №488 від 25.10.2024 виданої КНП «Звенигородська БЛІЛ»;- дані довідки-рентгенографією ОСОБА_8 від 25.10.2024 виданої КНП «Звенигородська БЛІЛ»;- дані висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_5 від ІНФОРМАЦІЯ_1 виданого КНП «Звенигородська БЛІЛ»;- дані протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.10.2024;- дані протоколу освідування особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.10.2024;- дані протоколу допиту потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; - дані протоколу допиту свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;- інші матеріали кримінального провадження.

Щодо наявності вказаних ризиків слідчий суддя приходить до наступного.

Стаття 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачає, що при розгляді справ, суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для

тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Так, слідчий суддя вважає доведеним ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК, оскільки ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин за ч.1 ст. 286-1 КК України, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 ) відповідальність за який передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчим і прокурором в судовому засіданні не доведений, даний ризик ґрунтується виключно на припущеннях. Припущення вказаного ризику ані слідчим ані прокурором в судовому засіданні не спростоване.

Відтак слідчий суддя вважає доведеними лише ризик, передбачений п.п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слідчим суддею враховано, що кримінальне правопорушення, інкриміноване підозрюваному, вчинене ним у стані алкогольного сп`яніння.

За результатами встановлених в судовому засіданні обставин та з врахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м"яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо заявленого клопотання, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.

По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення підозрюваного на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Тобто, вбачається, що наразі виключних обставин для утримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою немає, тобто необхідність у обранні найтяжчого запобіжного заходу відсутня. Встановлений у судовому засіданні ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, на думку слідчого судді, не виправдовує застосування найтяжчого виняткового запобіжного заходу.

Прокурором та слідчим на сьогоднішній день не доведено виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права обвинуваченого на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів. раз

Крім того, у слідчого судді відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Слідчий суддя вважає достатнім запобіжним заходом домашній арешт і саме такий запобіжний захід на думку слідчого судді зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. На переконання слідчого судді, на даній стадії досудового розслідування та, за встановлених слідчим суддею обставин в ході розгляду цього клопотання, нічний домашній арешт у поєднанні з покладеними на підозрюваного обов`язками, повністю нівелює заявлені та встановлені ризики і в змозі урівноважити інтереси сторін.

При цьому, слідчий приймає до уваги, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання де він буде проживає з матір`ю ОСОБА_10 та зможе перебувати під домашнім арештом. Має нейтральну характеристику, раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Визначаючи час перебування під домашнім арештом слідчий суддя враховує, що підозрюваний для забезпечення життєвих потреб заробляє шляхом тимчасових підробітків, відтак перебування під домашнім арештом у нічний час доби дасть змогу останньому працювати.

Отже, з урахуванням викладеного вище, суд вважає, що в теперішній час запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час є обґрунтованим і співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного ОСОБА_5 , характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, переховуванням від органів досудового розслідування та суду. Саме такий запобіжний захід може як запобігти імовірному ризику, так і забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування та в процесі розгляду кримінального провадження в суді.

Окрім цього, відповідно до норм ст. 181 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 132, 176 178, 183, 184, 194, 196, 206, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001415 від 25.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кайтанівка, Звенигородського району, Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, з середньою освітою, раніше не судимого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період з 21.00 год. до 07.00

год. за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора та суду у період з 21.00 год. до 07.00 год.;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівниками органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою мають право з`явитися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Застосувати запобіжний захід на строк 60 днів до 23.12.2024 включно.

Строк дії ухвали до 23.12.2024 включно.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 29.10.2024 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1