Провадження № 1-кп/175/949/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2024 року смт Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження № 0000150 за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, маючого професійно-технічну освіту, одруженого,

обвинуваченого в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Обвинувачений ОСОБА_2 згідно з рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2017 року зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень 00 копійок, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 березня 2017 року і до досягнення дитиною найстаршою дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4. Однак, у період часу з 01 вересня 2019 року по 01 жовтня 2024 року обвинувачений ОСОБА_2 злісно ухилявся від сплати встановлених судовим рішенням коштів на утримання дітей (аліментів), що виразилося у тривалій та систематичній несплаті аліментів, приховувані свого місця роботи, фактичного заробітку та інших грошових надходжень, а також у бездіяльності щодо свого офіційного працевлаштування, у результаті чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 153787 гривень 00 копійок, що сукупно перевищує суму виплат по аліментах за три місяці відповідних платежів.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

ІІ. Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Під час досудового розслідування було встановлено, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден із розглядом обвинувального акта за його відсутності, а законний представник потерпілого не заперечує проти такого розгляду, в зв`язку із чим прокурором був надісланий до суду обвинувальний акт, в якому зазначено клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , що була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , відповідно до якої обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України та згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Також до обвинувального акту додана письмова заява законного представника потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , відповідно до якої законний представник потерпілих згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України та згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Крім того, до обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, розгляд обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку проводився судом без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Обставини кримінального проступку, які не оспорюються учасниками судового провадження, викладені судом у формулюванні обвинувачення.

ІІІ. Обставини, які пом'якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

ІV. Мотиви призначення покарання.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особистість винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_2 офіційно не працює, має постійне місце мешкання, за місцем мешкання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога як особа, яка страждає будь-якими захворюваннями наркологічного та/або психічного характеру, не значиться.

Суд, враховуючи, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, обставини, які пом`якшують покарання, особистість обвинуваченого та його поведінку, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, призначивши обвинуваченому покарання у виді громадських робіт на строк у межах, визначених відповідною санкцією статті (частиною статті). Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Обмежень, які встановлені у ч. 3 ст. 56 КК України, щодо неможливості призначення покарання у виді громадських робіт, судом не встановлено, матеріали провадження, які надані суду, таких відомостей не містять.

V. підстави для задоволення цивільного позову.

Під час досудового розслідування законним представником потерпілого ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_8 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 100000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної скоєним кримінальним проступком.

Під час вирішення питання щодо вказаного вище цивільного позову суд керується положеннями ст.ст. 128, 129 КПК України, ст. 13 ЦПК України, ст.ст. 1167, 1177 ЦК України і вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Судом встановлено, що внаслідок скоєного обвинуваченим ОСОБА_2 кримінального правопорушення неповнолітньому потерпілому ОСОБА_4 дійсно було заподіяно моральну шкоду, підстави цивільного позову доведені.

Щодо розміру заподіяної моральної шкоди, то в цьому випадку суд зважає на спричинені неповнолітньому потерпілому ОСОБА_4 моральні страждання у зв`язку з ненаданням необхідних для його існування коштів, а також враховує вимоги розумності та справедливості. Так, суд враховує характер і обсяг заподіяних неповнолітньому потерпілому ОСОБА_4 моральних страждань, пов`язаних з ненаданням його батьком необхідних для його існування коштів, істотність вимушених змін у його житті, час та зусилля, які були необхідні потерпілому для відновлення попереднього стану, та пов`язані з цим його моральні переживання, оскільки він відчував моральні муки. Таким чином, розмір моральної шкоди частково обґрунтований, а тому суд вважає суму - 5000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної скоєним кримінальним проступком, відповідним і достатнім відшкодуванням понесених неповнолітнім потерпілим ОСОБА_4 моральних страждань. Отже, ця сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ..

Також під час досудового розслідування законним представником потерпілої ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_8 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 100000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної скоєним кримінальним проступком.

Під час вирішення питання щодо вказаного вище цивільного позову суд керується положеннями ст.ст. 128, 129 КПК України, ст. 13 ЦПК України, ст.ст. 1167, 1177 ЦК України і вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Судом встановлено, що внаслідок скоєного обвинуваченим ОСОБА_2 кримінального правопорушення неповнолітній потерпілій ОСОБА_5 дійсно було заподіяно моральну шкоду, підстави цивільного позову доведені.

Щодо розміру заподіяної моральної шкоди, то в цьому випадку суд зважає на спричинені неповнолітній потерпілій ОСОБА_5 моральні страждання у зв`язку з ненаданням необхідних для її існування коштів, а також враховує вимоги розумності та справедливості. Так, суд враховує характер і обсяг заподіяних неповнолітній потерпілій ОСОБА_5 моральних страждань, пов`язаних з ненаданням її батьком необхідних для її існування коштів, істотність вимушених змін у її житті, час та зусилля, які були необхідні потерпілій для відновлення попереднього стану, та пов`язані з цим її моральні переживання, оскільки вона відчувала моральні муки. Таким чином, розмір моральної шкоди частково обґрунтований, а тому суд вважає суму - 5000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної скоєним кримінальним проступком, відповідним і достатнім відшкодуванням понесених неповнолітньою потерпілою ОСОБА_5 моральних страждань. Отже, ця сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 ..

VІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався, тому суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винним за ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суму в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної скоєним кримінальним проступком.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суму в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної скоєним кримінальним проступком.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. У разі, якщо вирок було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: