Справа № 346/4993/22
Провадження № 1-кп/346/195/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Дружківка Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого, з базовою середньою освітою, не одруженого, проходить військову службу за контрактом на посаді механіка-водія гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні - солдат, учасник бойових дії,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем не з`явивсявчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах. 02.07.2018 між ОСОБА_4 та Міністерством оборони України в особі командира НОМЕР_2 навчального танкового полку НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 укладено контракт про проходження військової служби на строк 3 (три) роки.

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) №233 від 25.09.2018, солдат ОСОБА_4 вважається таким, що прибув до військової частини НОМЕР_1 . Тим же наказом ОСОБА_4 поставлено на всі види забезпечення.

Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) № 116-РС від 28.09.2020 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду заступника командира бойової машини-навідника-оператора гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 .

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) № 238 від 01.10.2018 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду механіка-водія гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 .

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Однак, 21.09.2020 о 08 год. 30 хв. солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за контрактом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), та перебував у невстановлений досудовим розслідуванням місцях до 20.10.2020.

20.10.2022 солдат ОСОБА_4 , повернувся до військової частини НОМЕР_1 , де надалі продовжує проходити військову службу.

Свою вину в судовому засіданні обвинувачений визнав та повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії слід кваліфікувати за ст. 407 ч.4 КК України, як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд вважає, що згідно ст.66 КК України у справі наявні обставини, які пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, суд доходить висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також для застосування до нього ст.75 КК України, а тому йому слід призначити покарання за ч.4 ст. 407 КК України- у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 407 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того судом встановлено, що Недайхліб засуджений вироком Дружківського міського суду Донецької області від 24.07.2024 року,за ст. 263 ч.1, 307 ч.3 до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України і призначити покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним ОСОБА_4 за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 24.07.2024 року,призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуття покарання рахувати з 25 грудня 2023 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1