Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4104/24
Провадження №: 1-кп/332/484/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя клопотання захисників ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2022 та 14.05.2024 за № 20000564 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України,

встановив:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя 05 вересня 2024 року надійшло клопотання захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , про часткове скасування арешту майна. В обґрунтування клопотання захисник зазначила, що ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2024 в рамках кримінального провадження № 000564 накладений арешт на майно, що належить ОСОБА_5 , а саме: гараж НОМЕР_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 20,8 кв.м. (реєстраційний номер майна: 24041119) та автомобіль «Mazda 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , синього кольору, 2016 року випуску, номер Vin НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_13, із забороною розпорядженням та користуванням вказаним об`єктом нерухомості та транспортним засобом. Захисник вважає, що арешт майна ОСОБА_5 в частині заборони користування транспортним засобом є необґрунтованим з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_5 є інвалідом ІІ групи, часто потребує медичної допомоги, транспортний засіб необхідний останньому для належного його переміщення до медичних установ. Крім того, захисник зауважує на тому, що автомобіль зберігається в неналежних умовах, а саме на відкритій стоянці ЗНТУ, що може спричинити пошкодження транспортного засобу і неможливість його подальшого нормального функціонування.

На підставі викладеного захисник просить суд скасувати арешт в частині заборони користування автомобілем «Mazda 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , синього кольору, 2016 року випуску, номер Vin НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_13, накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2024 в рамках кримінального провадження № 000564 (справа № 333/1016/23, провадження № 1-кс/333/1582/24), передавши вказаний транспортний засіб його власнику ОСОБА_5 на відповідальне зберігання.

Захисник ОСОБА_7 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , 10 вересня 2024 року звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2024 в рамках кримінального провадження № 000564. В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що вищевказаною ухвалою слідчого судді накладений арешт на майно, що належить ОСОБА_4 , а саме, автомобіль марки «Land Rover Range Rover Sport», державний номерний знак НОМЕР_4 , тип ТЗ: легковий, рік випуску: НОМЕР_5 , vin T3: НОМЕР_6 , із забороною розпорядженням та користуванням вказаним транспортним засобом. Захисник не погоджується з висновком слідчого судді, що даний транспортний засіб відповідає критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України. Крім того, захисник звертає увагу суду на те, що автомобіль зберігається не на спеціально обладнаному майданчику для зберігання вилучених транспортних засобів, перебуває на відкритій місцевості, на нього впливають зовнішні фактори у вигляді вітру, дощу, що негативно впливає на технічний стан автомобіля, внаслідок чого в автомобілі відключилася система його живлення та вийшла з ладу охоронна сигналізація.

На підставі викладеного захисник просить суд частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2024 (справа № 333/1016/23, провадження 1-кс/333/1599/24) на майно ОСОБА_4 , а саме, на автомобіль марки «Land Rover Range Rover Sport», державний номерний знак НОМЕР_4 , тип ТЗ: легковий, рік випуску: НОМЕР_5 , vin T3: НОМЕР_6 , який знаходиться на спеціальному майданчику ГУНП в Запорізькій області, в частині заборони користування вказаним транспортним засобом.

До Заводського районного суду м. Запоріжжя 10.09.2024 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 звернувся захисник адвокат ОСОБА_9 із клопотанням про часткове скасування арешту. В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2024 накладений арешт на майно, що належить ОСОБА_6 , а саме:

-садовий будинок А-1, господарчу споруду Б-1, загальною площею 212.04 кв.м., житловою площею 130.52 кв.м.. що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна: 45);

-садовий будинок, загальною площею 61,63 кв.м., житловою площею 54,38 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна: 45);

-садовий будинок АДРЕСА_3 , загальною площею 47,56 кв.м., житловою площею 39,26 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна: 45);

-кухню (літ.Б-1), навіси (літ.З), загальною площею 54,67кв.м., житловою площею 12,71 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна: 45);

-земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0577 площею 0,08 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна: 45);

-земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0213 площею 0.12 га (реєстраційний номер майна: 45);

-земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0339 площею 0,0924 га (реєстраційний номер майна: 45);

-домоволодіння площею земельної ділянки 704 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер майна: 9123939) із забороною розпорядженням вказаними об`єктами нерухомості;

- автомобіль «Toyota Sienna», державний номерний знак НОМЕР_7 , чорного кольору, 2014 року випуску, номер Vin НОМЕР_8 , номер двигуна НОМЕР_9 ;

-автомобіль «MAN 8.180», державний номерний знак НОМЕР_10 , білого кольору, 2005 року випуску, номер Vin НОМЕР_11 , номер двигуна НОМЕР_12 , із забороною розпорядженням та користуванням вказаними транспортними засобами.

Захисник вважає ухвалу про накладення арешту незаконною, безпідставною через недоведення органом досудового розслідування відповідності майна, на яке накладений арешт, критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, зазначає, що арештоване майно придбано на грошові кошти від підприємницької діяльності у законний спосіб, при накладенні арешту не врахована співмірність розміру завданої шкоди з вартістю майна, на яке накладений арешт. Також захисник вважає, що відсутні правові підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту, оскільки ч. 5 ст. 191 КК України не передбачається спеціальна конфіскація.

На підставі викладеного захисник просив суд скасувати частково арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2024 (справа № 333/1016/23, провадження № 1-кс/333/1585/24), дозволивши використання ОСОБА_6 автомобіля «Toyota Sienna», державний номерний знак НОМЕР_7 , чорного кольору, 2014 року випуску, номер Vin НОМЕР_8 , номер двигуна НОМЕР_9 , та автомобіля «MAN 8.180», державний номерний знак НОМЕР_10 , білого кольору, 2005 року випуску, номер Vin НОМЕР_11 , номер двигуна НОМЕР_12 .

За погодженням зі стороною обвинувачення та стороною захисту розгляд клопотань захисників здійснювався в одному судовому засіданні.

У судовому засіданні 19.09.2024 захисники та обвинувачені підтримали заявлені клопотання, просили їх задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення клопотань з огляду на те, що розгляд справи судом ще не розпочався, відсутні підстави вважати, що потреба у такому заході забезпечення кримінального провадження як арешт майна відпала.

Суд при розгляді кримінального провадження на стадії судового розгляду на підставі розумної оцінки сукупності наданих сторонами доказів визначає подальшу можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у даному випадку - арешту на майно.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотань, дійшов таких висновків.

У провадженні Заводського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2022 та 14.05.2024 за № 20000564, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України.

Відповідно до змісту обвинувального акта ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України, ОСОБА_5 - у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_6 - у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 191 КК України.

Разом з обвинувальним актом до суду у даному кримінальному провадженні надійшов цивільний позов Запорізької обласної державної (військової) адміністрації про стягнення з обвинувачених у солідарному порядку шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 1 690 740 (один мільйон шістсот дев`яносто тисяч сімсот сорок) гривень 30 копійок без ПДВ.

Під час досудового розслідування ухвалами слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя в рамках кримінального провадження № 000564 було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно обвинувачених.

Так, ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2024 накладений арешт на майно, що належить ОСОБА_5 , а саме: гараж Зг, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 20,8 кв.м. (реєстраційний номер майна: 24041119) та автомобіль «Mazda 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , синього кольору, 2016 року випуску, номер Vin НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_13, із забороною розпорядженням та користуванням вказаним об`єктом нерухомості та транспортним засобом.

Слідчий суддя задовольнив клопотання органу досудового розслідування з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої державі у розмірі 1 690 740,30 грн без ПДВ, та конфіскації майна як виду покарання за ч. 5 ст. 191 КК України.

Згідно зі ст. 131 КПК арешт майна є окремим видом заходу забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 5 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті (конфіскації майна), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті, тобто з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, для скасування арешту майна законодавець визначив у статті 174 КПК України такі підстави: 1) необґрунтованість накладення арешту; 2) відсутність потреби у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення.

Захисник ОСОБА_8 , звертаючись до суду із клопотанням про часткове скасування арешту майна, що належить обвинуваченому ОСОБА_5 , послалася не необґрунтованість рішення слідчого судді, а також на наявність у ОСОБА_5 групи інвалідності.

Слід зазначити, що ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20.08.2024 апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 залишена без задоволення, а ухвала слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2024 про арешт майна - без змін.

Отже, правова оцінка рішенню слідчого судді надана апеляційною інстанцією 20 серпня 2024 року. Нових обставин, які б вказували на необґрунтованість накладення арешту та відсутність потреби у подальшому застосуванні цього заходу, захисник суду не навела.

Суд також враховує, що у даному кримінальному провадженні призначений судовий розгляд на 19.09.2024, дослідження доказів судом ще не розпочато.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності.

ЄСПЛ своїми рішеннями неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З огляду на те, що судовий розгляд кримінального провадження № 000564 тільки-но розпочатий, правомірність накладення арешту слідчим суддею надана судом апеляційної інстанції 20.08.2024, строк обмеження права власності не є тривалим, обставин, які б вказували на те, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, стороною захисту не наведено, суд вважає, що арешт, накладений на автомобіль «Mazda 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , синього кольору, 2016 року випуску, номер Vin НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_13 , не може бути скасований частково. А тому клопотання захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , не підлягає задоволенню.

За наведених вище обставин суд вважає, що застосований до майна обвинуваченого ОСОБА_5 арешт, зокрема, на автомобіль «Mazda 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , синього кольору, 2016 року випуску, номер Vin НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_13 , є заходом, направленим на забезпечення відшкодування шкоди, завданої державі, та конфіскації майна як виду покарання за ч. 5 ст. 191 КК України. Отже, втручання у право власності особи є виправданим, оскільки воно здійснюється з метою задоволення суспільного інтересу.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2024 в рамках кримінального провадження № 000564 задоволено клопотання старшого слідчого СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про арешт майна, що належить підозрюваному ОСОБА_4 , а саме, автомобіль марки «Land Rover Range Rover Sport», державний номерний знак НОМЕР_4 , тип ТЗ: легковий, рік випуску: НОМЕР_5 , vin T3: НОМЕР_6 , із забороною розпорядженням та користуванням вказаним транспортним засобом.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 1 ст. 209 КК України.

Слідчий суддя задовольнив клопотання органу досудового розслідування з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої державі у розмірі 1 690 740,30 грн без ПДВ, конфіскації майна як виду покарання за ч. 5 ст. 191 та ч. 1 ст. 209 КК України. Також підставою для накладення арешту слідчим суддею слугував той факт, що автомобіль марки «Land Rover Range Rover Sport», державний номер НОМЕР_4 , визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Як зазначалося вище, підставами для скасування арешту майна законодавець визначив у статті 174 КПК України: 1) необґрунтованість накладення арешту; 2) відсутність потреби у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення.

Захисник висловлює незгоду із застосуванням до арештованого автомобіля критеріїв, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України. Крім того, захисник звертає увагу суду на те, що автомобіль зберігається не на спеціально обладнаному майданчику для зберігання вилучених транспортних засобів, перебуває на відкритій місцевості, на нього впливають зовнішні фактори у вигляді вітру, дощу, що негативно впливає на технічний стан автомобіля.

За приписами ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до частини 3 статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Як вбачається з обвинувального акту, обвинувачення висунуто ОСОБА_4 , зокрема, за ч. 1 ст. 209 КК України, а саме легалізація (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, та на стадії досудового розслідування вилучене майно визнано речовим доказом. Отже, дійсні джерела його походження є предметом доказування згідно зі ст. 91 КПК України, виходячи з обраної кваліфікації дій.

За наведених вище обставин суд вважає, що застосований до майна обвинуваченого ОСОБА_4 арешт на автомобіль марки «Land Rover Range Rover Sport», державний номерний знак НОМЕР_4 , тип ТЗ: легковий, рік випуску: НОМЕР_5 , vin T3: НОМЕР_6 , переслідує легітимну мету, оскільки є заходом, направленим на забезпечення збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої державі, та конфіскації майна як виду покарання за ч. 5 ст. 191 та ч. 1 ст. 209 КК України. Отже, втручання у право власності особи є виправданим. З огляду на це суд не вбачає підстав для скасування арешту в цілому на вищевказаний транспортний засіб, тому у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 слід відмовити.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2024 в рамках кримінального провадження № 000564 задоволено клопотання старшого слідчого СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про арешт майна, що належить підозрюваному ОСОБА_6 , на нерухоме та рухоме майно, зокрема, на автомобіль марки «Toyota Sienna», державний номерний знак НОМЕР_7 , чорного кольору, 2014 року випуску, номер Vin НОМЕР_8 , номер двигуна НОМЕР_9 , та на автомобіль «MAN 8.180», державний номерний знак НОМЕР_10 , білого кольору, 2005 року випуску, номер Vin НОМЕР_11 , номер двигуна НОМЕР_12 із забороною розпорядженням та користуванням вказаними транспортними засобами.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Слідчий суддя задовольнив клопотання органу досудового розслідування з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої державі у розмірі 1 690 740,30 грн без ПДВ, та конфіскації майна як виду покарання за ч. 5 ст. 191 КК України.

Захисник ОСОБА_9 в обґрунтування клопотання зазначив, що ухвала про накладення арешту є незаконною, безпідставною через недоведення органом досудового розслідування відповідності майна, на яке накладений арешт, критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, вказав, що арештоване майно придбано на грошові кошти від підприємницької діяльності у законний спосіб, при накладенні арешту не врахована співмірність розміру завданої шкоди з вартістю майна, на яке накладений арешт. Також захисник вважає, що відсутні правові підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту, оскільки ч. 5 ст. 191 КК України не передбачається спеціальна конфіскація.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора, може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 191 КК України, яке передбачає санкцію у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Дане кримінальне правопорушення відноситься до особливо тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Виходячи з наведених приписів, для застосування арешту майно необов`язково має підлягати спеціальній конфіскації та відповідати критеріям, визначеним ст. 98 КПК України. Законодавство передбачає і інші підстави для застосування арешту майна, як то конфіскація майна, забезпечення цивільного позову.

З цих підстав суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_9 щодо незаконності накладеного арешту через невідповідність майна критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та доводи щодо спеціальної конфіскації, наведені ним у клопотанні.

Фактично доводи захисника зводяться до незгоди з ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду від 03.06.2024. Нових же обставин, наведення яких передбачено ч. 2 ст. 174 КПК України, захисник суду не повідомив.

З огляду на те, що судовий розгляд кримінального провадження № 000564 тільки-но розпочатий, строк обмеження права власності не є тривалим, обставин, які б вказували на те, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, стороною захисту не наведено, суд вважає, що арешт, накладений на рухоме майно ОСОБА_6 , не може бути скасований частково. А тому клопотання захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-174, 369-372 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2022 та 14.05.2024 за № 20000564 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України, відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2022 та 14.05.2024 за № 20000564 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України, відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2022 та 14.05.2024 за № 20000564 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали складений 23.09.2024.

Суддя ОСОБА_1