УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2024 Справа №607/3819/23 Провадження №1-в/607/434/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі клопотання ОСОБА_4 про заміну невідбутого покарання у виді арешту, відносно засудженої

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Ямпіль Ямпільського району Сумської області, українки, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , заміжньої, не працевлаштованої, що має на утриманні трьох малолітніх дітей, засудженої вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.07.2023 року за ч.4 ст. 185 КК України із застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців. На підставі ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_4 зараховано строк попереднього ув`язнення останньої з 16 год. 35 хв. 03 лютого 2023 року (з моменту її фактичного затримання на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.12.2022 про дозвіл на затримання підозрюваної) по дату ухвалення вироку включно, тобто по 24 липня 2023 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту, -

В С Т А Н О В И В:

28.10.2024 надійшло клопотання ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання, призначеної вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.07.2023 року за ч.4 ст. 185 КК України, що складає 10 (днів) арешту із розрахунку передбаченого п.п.в) п.2 ч. 1 ст.72 КК України, в редакції Закону України №3342- IX від 23.08.2023 року, на покарання у виді пробаційного нагляду строком на 20 (двадцять) днів.

В обґрунтування поданого клопотання зазначила, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.07.2023 ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено їй за даним кримінальним правопорушенням, із застосуванням ст.69 КК України, покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

На підставі ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_4 зараховано строк попереднього ув`язнення останньої з 16 год. 35 хв. 03 лютого 2023 року (з моменту її фактичного затримання на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.12.2022 про дозвіл на затримання підозрюваної) по дату ухвалення вироку включно, тобто по 24 липня 2023 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжений ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.07.2023 щодо ОСОБА_4 вирішено скасувати, негайно звільнивши її з-під варти в залі суду на підставі ч.1 ст.377 КПК України.

На момент звільнення з під варти згідно вироку суду, ОСОБА_4 мала невідбуту частину покарання у виді 10 діб арешту, і на даний час вказане покарання останньою не відбуте.

23.08.2023 був прийнятий Закон України №3342-ІХ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», який вступив у законну силу 28.03.2024.

Вказаним законом було внесено зміни до видів покарання, зокрема ст. 60 КК України на теперешній час викладена в такій редакції: 1. Покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті і встановлюється на строк від одного до шести місяців; 2. Арешт не застосовується до вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до семи років. Таким чином, арешт, як вид покарання, на теперішній час не може застосовуватись до осіб, які не є військовослужбовцями.

Також цим законом додано новий вид покарання, а саме ст. 59-1 КК України «Пробаційний нагляд», який полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Відповідно до п. 23 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Кримінального кодексу України, з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань" засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до статті 72 цього Кодексу.

Пункт 2 частини 1 статті 72 КК України в редакції закону від 23.08.2023 року вказує, що одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають: а) два дні обмеження волі; б) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; в) два дні пробаційного нагляду.

Такий вид покарання як обмеження волі не може бути застосований до засудженої, оскільки погіршує її становище, що є не припустимо з огляду на принципи кримінального судочинства та практику ЄСПЛ.

З огляду на викладене, вважаю за необхідне замінити невідбутої частини покарання у виді арешту на пробаційний нагляд, з розрахунку відповідно до редакції закону від 23.08.2023 року: 1 дню арешту дорівнює 2 дні пробаційного нагляду.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечила проти задоволення вказаного клопотання.

В судове засідання засуджена ОСОБА_4 не з`явилася, повідомлена була належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, вивчивши матеріали та докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.07.2023, ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено їй за даним кримінальним правопорушенням, із застосуванням ст.69 КК України, покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців. На підставі ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_4 зарахувати строк попереднього ув`язнення останньої з 16 год. 35 хв. 03 лютого 2023 року (з моменту її фактичного затримання на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.12.2022 про дозвіл на затримання підозрюваної) по дату ухвалення вироку включно, тобто по 24 липня 2023 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок суду набрав законної сили 24.08.2023.

У матеріалах справи наявне повідомлення Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області від 21.10.2024 з приводу надання інформації про виконання вироку від 23 липня 2023 року, зареєстровано до сектору документального забезпечення Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області за № Вх. 7191 від 23.09.2024 та розглянуто.

Працівниками Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградскій області було проведено перевірку за фактом нагадування про те, що 01.09.2023 року до Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області було направлено розпорядження, копію вироку від 24.08.2023 року по справі №607/3819/23 про засудження гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із зазначеною адресою проживання: АДРЕСА_2 , за ч. 4. ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців до виконання. Під час проведення було встановлено, що в період часу з 24.07.2023 року по теперішній час до Олександрійського РВП вказана копія розпорядження, вироку по справі № 607/3819/23 від 24.07.2023 року не надходила, та не перебуває на виконанні у працівників Олександрійського РВП. В подальшому під час моніторингу інформаційної-комунікаційної системи «Інформаційного порталу Національної поліції України» стало відомо, що 22.08.2024 року поліцейськими Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, гр. ОСОБА_4 було затримано на підставі ст. 208 КПК в м. Біла Церква, Київська обл., та поміщено до ІТТ №1, згідно обвинувачення у кримінальному проваджені №0002782 від 22.08.2024 року у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4, ст. 185 КК України. У зв`язку з вище викладеним та враховуючи те, що кримінальне провадження №0002782 від 22.08.2024 року стосовно ОСОБА_4 здійснюється підтриманням публічного обвинувачення здійснюється Білоцерківською окружною прокуратурою Київської області, за доцільне покласти виконання розпорядження/вироку на Білоцерківський РУП ГУНП в Київській області за належністю.

У матеріалах кримінального провадження міститься лист Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.09.2023 року про направлення на адресу Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградскій області розпорядження та копії вироку від 24.07.2023 року для виконання, який отримано Олександрійським РВП ГУНП в Кіровоградскій області 15.09.2023 року, що підтверджується відміткою на рекомендованому поштовому повідомленні.

Таким чином, на даний час вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.07.2023 року не виконано.

На момент звільнення з під варти згідно вироку суду від 24.07.2023 ОСОБА_4 мала невідбуту частину покарання у виді 10 діб арешту, і на даний час вказане покарання останньою не відбуте.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

23.08.2023 Верховною Радою України прийнято Закон України № 3342-ІХ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», яким внесені зміни до статті 60 КК України та який набрав законної сили 28.03.2024 (далі Закон).

Цим Законом, звужено коло осіб, до яких може бути застосовано покарання у вигляді арешту, та доповнено Кримінальний кодекс більш м`яким видом покарання у вигляді пробаційного нагляду.

Так, Законом України від 23.08.2023 № 3342-IX «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», для осіб, які не мають статусу військовослужбовця замінено покарання у виді арешту на покарання у виді пробаційний нагляд.

Також у розділі II "Прикінцеві та перехідні положення" Кримінального кодексу України пунктом 23 передбачено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до статті 72 цього Кодексу».

Відповідно до вимог Кримінально-виконавчого кодексу України, чинного на 27.03.2024 у статті 11 передбачено наступне: ч.2 Установами виконання покарань є: арештні доми, кримінально-виконавчі установи, спеціальні виховні установи (далі - виховні колонії), слідчі ізолятори у випадках, передбачених цим Кодексом. ч.9 Територіальні органи, уповноважені органи з питань пробації, арештні доми, виправні центри, виправні та виховні колонії, слідчі ізолятори організовуються і ліквідуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, а військові частини, гауптвахти і дисциплінарний батальйон - Міністерством оборони України.

Проте, Законом від 28.03.2024 у ч. 2 та ч. 9 ст. 11 КВК України вносяться зміни, а саме: слова «арештні доми» виключаються (підпункт 1 пункту 2 розділу II «Прикінцеві положення» Законом від 28.03.2024.

Разом з тим, Законом від 28.03.2024 статтю 60 КК України викладено в новій редакції, згідно якої покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Таким чином, з 28.03.2024 для невійськових засуджених скасовується покарання у виді арешту, а поняття «арештний дім» виключено з Кримінально-виконавчого кодексу України.

За таких умов засуджені до арешту особи, які не є військовослужбовцями, не можуть продовжувати утримуватись в установах виконання покарання, оскільки в силу вказаних вище вимог Закон від 28.03.2024 поняття «арештний дім» виключено.

Відповідно до п.п. «в» п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають два дні пробаційного нагляду.

Згідно з ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Таким чином, оскільки Закон України № 3342-ІХ від 23.08.2023 покращує становище засудженої, а саме пом`якшує вид призначеного покарання та як було встановлено у судовому засідання, ОСОБА_4 не є військовослужбовцем, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 , слід замінити невідбуту частину покарання у виді арешту на покарання у виді пробаційного нагляду відповідно до ст. 72 КК України та покласти на засуджену обов`язки згідно з п.п.1,2,3 ч.2 ст.59-1 КК України.

Так, станом на день постановлення рішення, строк невідбутої частини покарання засудженої ОСОБА_4 у виді арешту складає 10 днів. З урахуванням вимог ст.72 КК України, в перерахунку 1 день арешту відповідає двом дням пробаційного нагляду, відтак строк невідбутої частини покарання відповідає покаранню у виді пробаційного нагляду на строк 20 днів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 72, ч.3 ст.74 КК України, Законом України №3342-ІХ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», ст. ст. 537, 539 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_4 про заміну невідбутого покарання у виді арешту - задовольнити.

Замінити засудженій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідбуту частину покарання, призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.07.2023 року (справа №607/3819/23), у виді арешту на строк 10 (десять) днів, покаранням у виді пробаційного нагляду на строк 20 (двадцять) днів із покладенням на засуджену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з п.п.1,2,3 ч.2 ст.59-1 КК України, наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_4 покласти на орган пробації за місцем проживання засудженого.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Попередити засуджену ОСОБА_4 , що у разі ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду передбачена відповідальність за ч.3 ст.389 КК України та покарання у виді обмеженням волі на строк до трьох років.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя ОСОБА_1