Справа№ 953/8252/24
н/п 1-кп/953/1047/24
ВИРОК

іменем України

10 вересня 2024 року м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження за №0000331 від 08.06.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, є особою з інвалідністю ІІ групи, офіційно не працює, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_3 , вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за наступних обставин.

Так, 07.06.2024 о 18:20, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні житлової кімнати квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, вступив у словесний конфлікт із ОСОБА_4 .

Надалі, ОСОБА_3 , діючи з раптово виниклим прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, тримаючи кухонний ніж із коричневою ручкою у правій руці, лезом в бік великого пальця, перебуваючи у положенні стоячи навпроти потерпілої, яка на момент конфлікт перебувала у положенні сидячи на ліжку, завдавав удар ножем в ділянку лівої частини шиї, спричинивши ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення шиї на лівій передньобоковій частині.

В результаті протиправних дій з боку ОСОБА_3 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 09-940/2024 від 12.07.2024, ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної шиї на лівій передньобоковій частині, що відповідно до п.п. 2.3.1.«А», 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, належить до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_3 , передбачена ч. 2 ст. 125 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Обвинувачений ОСОБА_3 , захист якого здійснює захисник адвокат ОСОБА_5 , подали заяву, згідно з якою ОСОБА_3 , беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, згодний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі; ознайомлений з обмеженнями права на апеляційне оскарження.

Потерпіла, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , подала заяву, в якій зазначила про згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження, не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини й згоден з розглядом обвинувального акта.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Суд вважає, що встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, та докази на підтвердження встановлених судом обставин, долучені до обвинувального акту, доводять вину ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , встановлено, що він на обліку у лікаря нарколога не перебуває, є особою з інвалідністю з дитинства (довічне) ІІ групи у зв`язку зі своїм психоемоційним станом, перебуває на обліку у КНП "Міський психоневрологічний диспансер №3" ХМР з 1999 року з діагнозом: легка розумова відсталість з емоційно-вольовими порушеннями, перебуває на загальному військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , як солдат запасу, офіційно не працює; неодружений, характеризується посередньо, раніше не судимий.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєнню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини та наслідки, особу винного, обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставини, що його обтяжують.

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з-поміж передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про можливість виконання обвинуваченим покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт, адже ОСОБА_3 не має постійного місця роботи.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 КК України, не призначається покарання у виді громадських робіт особам, окрім іншого з інвалідністю другої групи.

Відповідно до ч.3 ст.61 КК України, обмеження волі не застосовується, окрім іншого, до осіб з інвалідністю другої групи.

Отже призначення громадських робіт та обмеження волі є неможливим з визначених законом підстав, оскільки ОСОБА_3 є особою з інвалідністю II групи.

При цьому суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченого в цілому на теперішній час можливе шляхом призначення покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкцій ч. 2 ст. 125 КК України, яке буде необхідним і достатнім.

Відповідно до ч. 1 ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Саме це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості й не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (не свавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Мотиви ухвалення інших рішень

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року по справі 953/5162/24 (н/п 1-кс/953/4235/24), відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

В ході досудового розслідування, відносно ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 107, 373, 374 382 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік.

Відповідно до вимог ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки ОСОБА_3 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

оптичний носій диск DVD - R з відеофайлом "export - s2hj2" - зберігати в матеріалах справи;

ніж з руків`ям коричневого кольору, з нашаруванням речовини бурого кольору, простирадло з нашаруванням речовини бурого кольору, подушка з наволочкою зі слідами речовини бурого кольору, підковдра з нашаруванням речовини бурого кольору, скляна пляшка з написом «Kalganoff горілка особлива» із прозорою рідиною всередині, пачка з-під цигарок ТМ «Marlboro», 2 скляні стопки, скляна порожня пляшка з-під горілки ТМ «PERVAK», скляна порожня пляшка з-під горілки ТМ «Наша марка», пластикова пляшка з-під лимонаду «Бон Буассон», один недопалок цигарки знищити, після набрання вироком законної сили;

Скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року по справі 953/5162/24 (н/п 1-кс/953/4235/24), яке було вилучене в ході огляду місця події від 07.06.2024 за адресою: АДРЕСА_3 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м.Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування.

Суддя ОСОБА_1