ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/3810/24 (1-кс/641/1614/24) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/867/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

власниа майна - ОСОБА_8 ,

підозрюваного - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 липня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001339 від 28.10.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч. 1 ст. 321 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в рамках кримінального провадження № 0001339 від 28.10.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 321 КК України та накладено арешт на вилучене 17.07.2024 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 майно, а саме:

- згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору, поміщено о паперового конверту, опечатано та засвідчено підписами усіх учасників слідчої дії;

- блістери з написом «Соннат» у кількості 4 шт. по 10 пігулок у кожній та один блістер з одною пігулкою, поміщено до сейф-пакету CRI 1074645, засвідчено підписами учасників слідчої дії;

- блістер з написом «Метадон ЗН» з 4 пігулками, поміщено до сейф-пакету CRI 1074638, засвідчено підписами учсників слідчої дії;

- блістер з написом «Метадон ЗН» у кількості 1 шт. з 10 пігулками, поміщено до сейф пакету CRI 1074640, засвідчено підписами учсниів слідчої дії;

- блістер з написом «Демидрол-Дарниця» у кількості 1 шт. з 10 пігулками та один блістер з одною пігулкою, поміщено до сейя-пакету CRI 1074644, засвідчено підписами учасників слідчої дії;

- блістери з написом «Метафін ІС» у кількості 25 шт. по 10 пігулок, поміщено до сейф-пакету CRI 1074641, засвідчено підписами учасників слідчої дії;

- блістери з написом «Метадон ЗН» у кількості 18 шт. по 10 пігулок, поміщено до сейф-пакету CRI 1074639, засвідчено підписами учасників слідчої дії;

- блістери з написом «Метафін ІС» у кількості 2 шт., по 10 пігулок поміщено до сейф-пакету 1074642, засвідчено підписами учасників слідчої дії;

- 2 ампули з надписом «Новаліс», одна ампула з надписом «Лідокаїн» поміщено до сейф-пакету CRI 1074646, засвідчено підписами учасників слідчої дії;

- блістери з написом «Сонован» у кількості 9 шт. по 10 пігулок та один блістер з 8 пігулками, поміщено до сейф-пакету CRI 1074643, засвідчено підписами учасників слідчої дії;

- грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 24 шт.; грошові кошти номіналом 1000 грн у кількості 23 шт.; грошові кошти номіналом 500 грн у кількості 8 шт.; грошові кошти номіналом 200 грн. у кількості 1 шт.; грошові кошти номіналом 100 грн у кількості 4 шт.; грошові кошти номіналом 50 грн. у кількості 3 шт. поміщено до сейф-пакету CRI 1074647, з підписами усіх учасників слідчої дії.

На зазначену ухвалу слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно в частині накладення арешту на грошові кошти.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилався на те, що розгляд клопотання прокурора відбувся без виклику ОСОБА_9 та його захисника. Суд першої інстанції поверхнево розглянув клопотання не встановивши всіх обставин провадження. Також зазначав, що власником грошових коштів є ОСОБА_8 , що, на думку апелянта, вказує на незаконність накладення арешту на грошові кошти.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а також пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та вважав її законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001339 від 28.10.2023 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 321 КК України.

19.07.2024 прокурор звернувся до слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова з клопотанням про арешт майна у вказаному кримінальному провадженні, а саме, просив накласти арешт на майно, яке було вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження цього майна, оскільки їх повернення призведе до неминучого приховування, пошкодження псування, знищення, перетворення або відчуження, з метою уникнення винної особи від кримінальної відповідальності за скоєний злочин. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що це майно, відповідно до постанови слідчого, є речовими доказами у цьому кримінальному провадженні та мається необхідність проведення ряду експертних досліджень та інших процесуальних дій з вилученим майном.

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 липня 2024 рокунакладено арешт на майно, яке було зазначено у клопотанні прокурора.

Постановляючи таке рішення, суд першої інстанції мотивував це тим, що є достатні підстави вважати, що це майно підшукано, виготовлено, пристосовано чи використано як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди. Також встановлено наявність достатніх підстав вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки вилучене під час обшуку майно, враховуючи кваліфікацію злочину за ч. 1 ст. 307, ч.1 ст. 321 КК України, може бути предметом доказування.

Зокрема, відповідно до відомостей ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 липня 2024 року (арк. 58-60), надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого являється ОСОБА_10 , з метою відшукання (виявлення) та вилучення наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, які зберігаються без передбаченого законом дозволу, інших речей та предметів пристосованих для їх виготовлення, фасування (пакети для пакування, ваги, тарілки, миски та ін.), залишків речовин та предметів які залишились внаслідок виготовлення, вживання наркотичних засобів та психотропних речовин, або рослин снотворного маку чи конопель, грошових коштів, отриманих внаслідок збуту наркотичних засобів, психотропних речовин, мобільних телефонів, які мають суттєве значення ля подальшого розслідування кримінального правопорушення в якості доказів.

Відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 18 липня 2024 року (арк. 96-99), визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору, поміщено о паперового конверту, опечатано та засвідчено підписами усіх учасників слідчої дії, блістери з написом «Соннат» у кількості 4 шт. по 10 пігулок у кожній та один блістер з одною пігулкою, поміщено до сейф-пакету CRI 1074645, засвідчено підписами учасників слідчої дії, блістер з написом «Метадон ЗН» з 4 пігулками, поміщено до сейф-пакету CRI 1074638, засвідчено підписами учсників слідчої дії, блістер з написом «Метадон ЗН» у кількості 1 шт. з 10 пігулками, поміщено до сейф пакету CRI 1074640, засвідчено підписами учасників слідчої дії, блістер з написом «Демидрол-Дарниця» у кількості 1 шт. з 10 пігулками та один блістер з одною пігулкою, поміщено до сейф-пакету CRI 1074644, засвідчено підписами учасників слідчої дії, блістери з написом «Метафін ІС» у кількості 25 шт. по 10 пігулок, поміщено до сейф-пакету CRI 1074641, засвідчено підписами учасників слідчої дії, блістери з написом «Метадон ЗН» у кількості 18 шт. по 10 пігулок, поміщено до сейф-пакету CRI 1074639, засвідчено підписами учасників слідчої дії, блістери з написом «Метафін ІС» у кількості 2 шт., по 10 пігулок поміщено до сейф-пакету 1074642, засвідчено підписами учасників слідчої дії;

- 2 ампули з надписом «Новаліс», одна ампула з надписом «Лідокаїн» поміщено до сейф-пакету CRI 1074646, засвідчено підписами учасників слідчої дії, блістери з написом «Сонован» у кількості 9 шт. по 10 пігулок та один блістер з 8 пігулками, поміщено до сейф-пакету CRI 1074643, засвідчено підписами учасників слідчої дії, грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 24 шт.; грошові кошти номіналом 1000 грн у кількості 23 шт.; грошові кошти номіналом 500 грн у кількості 8 шт.; грошові кошти номіналом 200 грн. у кількості 1 шт.; грошові кошти номіналом 100 грн у кількості 4 шт.; грошові кошти номіналом 50 грн. у кількості 3 шт. поміщено до сейф-пакету CRI 1074647, з підписами усіх учасників слідчої дії.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як зазначено в ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, як матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вказане майно відповідає критеріям, зазначеним в ч. 3 ст. 170 КПК України та підлягає арешту для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що прокурором доведено існування обставин, які передбачені п.1 ст. 170 КПК України, а тому, клопотання прокурора відповідає вищезазначеним нормам закону і підлягає задоволенню. Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. Існують ризики того, що у разі не накладення арешту можливо відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно вимог ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п.1 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Майно підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не буде досягнута мета застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, а його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції сторона захисту повідомила, що грошові кошти у розмірі 3000 доларів США належать ОСОБА_8 , яка надала їх ОСОБА_9 під розписку.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 надала розписку, в якій зазначено, що ОСОБА_9 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 3000 доларів США. Зобов`язався повернути не пізніш ніж 01.01.2025 року.

Проте, в розписці не зазначено, що саме ті грошові кошти, які були вилучені підчас обшуку у ОСОБА_9 він отримав від ОСОБА_8 , оскільки в розписці не зазначено ідентифікуючих ознак грошових коштів, в тому числі, їх серійних номерів.

Крім того, розписка складена між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 без залучення свідків, а том суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановити безпосередню дату її складення, що може бути предметом доказування на стадії досудового розслідування.

Отже, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_9 та його захисник, а також ОСОБА_8 не надали будь-яких фактичних відомостей про те, що грошові кошти, які були вилучені у ОСОБА_9 під час обшуку належать саме ОСОБА_8 . Не міститься таких відомостей і в матеріалах цього провадження.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до чинного кримінального процесуального закону ОСОБА_9 не має процесуального права вимагати про повернення майна, яке йому не належить, оскільки він сам стверджує, що власником такого майна або його частини є третя особа.

Колегія суддів також встановила, що вказаний захід забезпечення кримінального провадження є необхідним на цьому етапі кримінального провадження і є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту згідно положень ст. 174 КПК України, за наявністю правових підстав.

Посилання ОСОБА_9 та його захисника на відсутність правових підстав для арешту майна не ґрунтуються на матеріалах справи. Колегія суддів, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. Арешт майна, з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту, поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від дій останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя суду першої інстанції, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати необґрунтованими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, учасниками судового провадження не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

У подальшому, за наявністю певних процесуальних підстав та фактичних обставин, що можуть бути встановлені під час досудового розслідування, власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто, згідно положень ст. 174 КПК України.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 376, 392, 395, 404, 405, 407 ч.3 п.1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 липня 2024 рокузалишити без змін.

Роз`яснити особам, які вважають, що їх права порушені внаслідок накладення арешту на майно про можливість звертатися до слідчого судді з відповідними клопотаннями про скасування арешту майна в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :