ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5183/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/405/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.4 ст.186 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула клопотання прокурора у кримінальному провадженні про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у кримінальному провадженні за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою судді Тернопільського апеляційного суду від 25 жовтня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 вересня 2024 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та засуджено.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_7 утримується під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

07 листопада 2024 року в обвинуваченої закінчується строк тримання під вартою, а апеляційний розгляд кримінального провадження ще не закінчений, тому суд, діючи відповідно до вимог ст.331 КПК України та, беручи до уваги клопотання прокурора про продовження обвинуваченій строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вирішує питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченій.

У поданому клопотанні прокурор посилається на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, не працює, даних про перебування на утриманні неповнолітніх дітей чи осіб похилого віку немає, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків у останньої, перебувала у розшуку у даному кримінальному провадженні.

Вказує про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, спроби обвинуваченої переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно випливати на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, тому просить продовжити обвинуваченій строк тримання під вартою на 60 днів.

Заслухавши прокурора, який підтримав клопотання про продовження терміну тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , думку обвинуваченої ОСОБА_7 , її захисника, які заперечили клопотання прокурора, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 вересня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за злочин, передбачений ч.4 ст. 186 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі.

Злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , відповідно до ст. 12 КК України, є умисним, тяжким, що не виключає можливість ухилення обвинуваченої від явки до суду, може незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому колегія суддів враховує наявність обґрунтованого обвинувачення та усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який в своєму рішенні від 20.03.1997 року у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що підозра (обвинувачення) визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення».

Колегія суддів враховує і правову позицію ЄСПЛ, згідно якої вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик переховування цієї особи від правосуддя, небезпека якого може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи та інше. При цьому, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може ухилитися від слідства й суду.

Також, колегія при вирішенні питання продовження запобіжного заходу враховує те, що ОСОБА_7 не працює, неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності, не з`являлася в судові засідання, у зв`язку з чим оголошувалася в розшук.

З метою уникнення обвинуваченою суду, враховуючи тяжкість призначеного їй покарання, продовжує існувати обґрунтований ризик того, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою буде не достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Враховуючи, що зазначені ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, суд приходить до висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій на строк до 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 331, 401 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Клопотання прокурора в кримінальному провадженні задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 вересня 2024 року засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України на 7 років позбавлення волі - строк тримання під вартою по 02 січня 2025 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Судді