Справа № 464/6383/23
пр.№ 1-в/464/229/24
УХВАЛА

05 грудня 2024 року м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: заявника (засудженого) ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Львові заяву засудженого ОСОБА_3 про звільнення від призначеного судом покарання,

встановив:

засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про звільнення його від призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова від 08.02.2024 покарання, у зв`язку із внесенням змін до чинного законодавства, згідно з якими кримінальне правопорушення за вчинення якого його засуджено втратило кримінальну караність.

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні подану ним заяву підтримав та просив таку задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 заяву засудженого підтримав.

Прокурор ОСОБА_5 не заперечив щодо задоволення заяви засудженого.

Заслухавши пояснення засудженого, захисника, думку прокурора, дослідивши заяву засудженого та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частиною 2 ст. 74 КК України визначено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Встановлено, що вироком Сихівського районного суду м. Львова від 08.02.2024, що набрав законної сили 21.05.2024, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці) вчиненій в умовах воєнного стану, повторно, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 69 КК України призначено йому основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції вказаної статті, у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, ОСОБА_3 визначено остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання, визначеного вказаним вироком суду за ч. 4 ст. 185 КК України, більш суворим покаранням, визначеним за ч. 4 ст. 185 КК України Галицьким районним судом м. Львова від 26.09.2023 у кримінальному провадженні № 0002505 у виді позбавлення волі строком на 5 років.

З вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, а саме перебуваючи в приміщенні магазину «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 45Ж, таємно викрав з торгівельного прилавку майно, яке належить ТзОВ ТВК «Львівхолод», а саме: ковбасу «Extra chorizo C/B D/Y HAP ESPANA», вагою 70 г, у кількості 7 шт., вартістю 35,17 грн. за 1 шт., загальною вартістю 246,19 грн., ковбасу «Сальчічон С/К В/У ELPOZO», вагою 80 г, у кількості 5 шт., вартістю 36,19 грн. за 1 шт., загальною вартістю 180,95 грн., хамон «SERRANO B/Y ELPOZO», вагою 60 г, у кількості 1 шт., вартістю 42,41 грн., а всього на суму 469,55 грн.

Крім того, перебуваючи в приміщенні магазину «Близенько» ПП «Мережа-Сервіс Львів», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 45, таємно викрав з торгівельного прилавку майно, яке належить ПП «Мережа-Сервіс Львів», а саме: цукерки «Raffaello» Т15, вагою 150 г, у кількості 4 шт., вартістю 93,65 грн. за 1 шт., загальною вартістю 374,60 грн., печиво «Tago» кардинали забайоне молочний шоколад, вагою 180 г, у кількості 3 шт., вартістю 59,75 грн. за 1 шт., загальною вартістю 179,25 грн., цукерки «Ferrero Rocher» Т16, вагою 200 г, у кількості 1 шт., вартістю 141,75 грн., цукерки «Ferrero Roche» Астуччіо, вагою 100 г, у кількості 1 шт., вартістю 74,60 грн., а всього на суму 770,20 грн.

Також, вказаним вироком ОСОБА_3 призначено остаточне покарання з урахуванням покарання, призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 26.09.2023 у кримінальному провадженні №0002505, згідно з якого вбачається, що ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, а саме перебуваючи у приміщенні магазину «Близенько» ПП «Мережа-Сервіс Львів», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Ів. Франка, 18, таємно викрав товар, а саме: олію оливкову Джулія Екстра Вірджін 1л. у кількості 2 шт., вартістю 266,94 грн. за 1 од. без ПДВ, шампунь-бальзам ХедЕндІолдрес 2в1 Основний догляд 360 мл. у кількості 3 шт., вартістю 116,22 грн. за 1 од. без ПДВ, ковбасу Алан Салямі Президентська с/в в/с 385г у кількості 1 шт., вартістю 124,70 грн. за 1 од. без ПДВ, ковбасу Алан Салямі Брауншвейська с/в в/с 385г у кількості 1 шт., вартістю 181,70 грн. за 1 од. без ПДВ, а всього на суму 1188 грн. 94 коп.

Крім того, перебуваючи у приміщенні магазину «Близенько» ПП «Мережа-Сервіс Львів», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. .Франка, 18, таємно викрав товар, а саме: олію оливкову Джулія Екстра Вірджін 1л. у кількості 1 шт., вартістю 266,94 грн. за 1 од. без ПДВ, олію оливкову Фіорентіні Греззо нерафінована 1л. у кількості 1 шт., вартістю 330грн. за 1 од. без ПДВ, а всього на суму 596 грн. 94 коп.

З цього слідує, що ОСОБА_3 засуджено за те, що в період часу з 16.05.2023 по 22.08.2023 останнім було вчинено дії з таємного викрадення чужого майна на суму від 469,55 грн. до 1188,94 грн..

Частина 1 ст.2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно ч.4 ст. 185 КК України кримінально карним визнано вчинення крадіжки в умовах воєнного стану. Згідно ч.1 ст. 185 КК України крадіжкою є таємне викрадення чужого майна.

В силу ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за наявності кваліфікуючих обставини двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

До 09.08.2024 згідно ст. 51 КУпАП викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 1 січня звітного року становив 2684,00 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 1 січня встановлено 3028,00 грн.

Таким чином, з 09.08.2024 року дрібною крадіжкою вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3028,00 грн.

Частина 7 ст.42 Закону України «Про правотворчу діяльність», у разі викладення структурного елемента нормативно-правового акта в новій редакції попередня його редакція втрачає чинність з дня набрання чинності новою редакцією цього структурного елемента.

Згідно зі ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У п. 2.4. Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2022 у справі № 3-20/2021(40/21) Конституційний Суд України зазначав, що Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього (друге, третє речення абзацу третього пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99); кримінально-правова норма має зворотну дію в часі в тій її частині, в якій вона пом`якшує або скасовує відповідальність особи; це стосується випадків, коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено зі складу злочину альтернативні суспільно небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження способу вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо (абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000); особа не може нести кримінальну відповідальність за діяння, вчинені до набрання чинності законом, яким ці діяння криміналізовано (абзац четвертий пункту 6 мотивувальної частини Рішення від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019).

Разом з тим, Конституційний Суд України у Рішенні від 19 квітня 2000 року у справі № 6-рп/2000, роз`яснив, що виходячи з того, що кримінально-правова норма складається з трьох елементів: гіпотези, що визначає умови, за яких застосовується правова норма щодо забороненої поведінки особи; диспозиції, що закріплює таку правову норму; санкції, що встановлює покарання для осіб, які порушили цю правову норму, при дослідженні питання щодо зворотної дії нової норми (закону) треба аналізувати поелементно стару і нову кримінально-правові норми. В теорії кримінального права залежно від опису ознак конкретного складу злочину розрізняють такі види диспозицій: проста, описова, відсильна, бланкетна і змішана. Відсильна диспозиція вказує лише на злочин і називає обов`язкові ознаки основного та/або кваліфікованого складу злочину, а для розкриття х змісту відсилає до іншої норми (частини) цієї або іншої статті Кодексу. Бланкетна диспозиція кримінально-правової норми лише називає або описує злочин, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний і конкретизований зміст.

Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті Особливої частини Кримінального кодексу України і включає положення інших нормативно-правових актів у тому вигляді, в якому вони сформульовані безпосередньо в тексті статті. Саме із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення кримінальним законом діяння як злочину певного виду та встановлення за нього кримінальної відповідальності. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює кримінально-правову норму більш конкретним змістом.

Зміни, що вносяться до нормативно-правових актів інших галузей права, посилання на які містить бланкетна диспозиція, не змінюють словесно-документну форму кримінального закону. Така испозиція кримінально-правової норми залишається незмінною. Кримінальний закон і за наявності нового, конкретизованого іншими нормативно-правовими актами змісту бланкетної диспозиції кримінально-правової норми не можна вважати новим - зміненим - і застосовувати до нього положення частини першої статті 58 Конституції України та частини другої статті 6 Кодексу.

Як встановлено судом, Законом №3886-ІХ, внесено зміни до ст. 51 КУпАП, тоді як диспозиція ч.1 ст. 185 КК України залишилася незмінною. Однак, з аналізу вказаних норм вбачається, що кримінально карною є крадіжка, що не є дрібною.

Тобто, диспозиція ст. 51 КУпАП формує об`єкт кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, що є ознакою складу злочину.

Як вбачається з вищевикладеного, на момент виконання вироку суду кримінально карним за ст. 185 КК України є діяння щодо чужого майна вартість котрого у 2024 році перевищує 3028,00 грн. Разом з тим, якщо вартість такого майна є меншою зазначеної суми, діяння може мати ознаки дрібної крадіжки, в силу чого КУпАП передбачений інший вид юридичної відповідальності адміністративної.

У рішенні у справі «Скоппола проти Італії» заява № 10249/03, від 17.09.2009, Європейський суд з прав людини зазначив, що „гарантія, установлена статтею 7 Конвенції, що є істотним елементом правовладдя, посідає визначне місце в системі захисту людських прав за Конвенцією…у пункті 1 статті 7 Конвенції міститься не лише заборона зворотної дії приписів кримінального права на шкоду обвинуваченому…пункт 1 статті 7 Конвенції гарантує не тільки принцип унеможливлення зворотної дії більш суворих кримінальних законів, але, також, імпліцитно - принцип зворотної дії більш м`якого кримінального закону. Цей принцип втілено в правилі, відповідно до якого, якщо кримінальний закон, чинний на момент вчинення правопорушення, і кримінальні закони, ухвалені пізніше, що набрали чинності до постановлення остаточного вироку, мають відмінності, то суди повинні застосовувати той закон, приписи якого найсприятливіші для підсудного». Більше того, Суд зауважив, що, забороняючи застосування більш «суворого покарання ..., ніж те, що було застосовне на час вчинення кримінального правопорушення», ст. 7 Конвенції не виключає надання обвинуваченому переваги у більш м`якому покаранні, котре передбачається законодавством, яке набрало чинності вже після вчинення правопорушення. Одночасно, на думку Суду, частиною принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного караного діяння такого покарання, котре законодавець вважає пропорційним. Накладення більш суворого покарання лише на тій підставі, що воно було передбачене на час вчинення злочину, означатиме застосування правил про наступність дії кримінальних законів у часі на шкоду відповідача. Крім того, це буде прирівнюватись до ігнорування будь-якої сприятливої для обвинуваченого законодавчої зміни, що може набрати чинності перед його засудженням та під час призначення покарання, порівняно з тими покараннями, котрі держава (та й спільнота, яку вона представляє) тепер уже вважають надмірними.

Беручи до уваги, що ОСОБА_3 засуджено за вчинення діянь, де вартість викраденого майна є не більше 1116,48 грн., що на даний час не охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, що виключає кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим є підстави вважати, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» скасовано положення ст. 51 КУпАП у попередньому викладі, зміст котрого до 09.08.2024 визначав диспозицію інкримінованої норми та визначав кримінальну протиправність діяння.

Водночас, Законом України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, cеред іншого, у новій редакції викладено ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна», відповідно до якої дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, є адміністративним правопорушенням.

З врахуванням положень підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV, пункту 5 підрозділу 1 розділу XX ПК України та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» два неоподатковувані мінімуми доходів громадян на даний час становлять 3 028 грн.

Частинами 1, 3 ст. 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що дії ОСОБА_3 , після набрання чинності Законом України №3886-IX від 18.07.2024, не тягнуть за собою кримінальну відповідальність за ч. 4 ст. 185 КК України, останнього необхідно негайно звільнити від призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова від 08.02.2024 у справі №464/6383/23 покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння, відтак заява засудженого підлягає задоволенню.

На підставі ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

постановив:

заяву задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без зареєстрованого місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ч. 2 ст. 74 КК України негайно звільнити від призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова від 08.02.2024 у справі №464/6383/23 покарання у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 09 грудня 2024 року.

Головуючий ОСОБА_1