У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2024 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника органу пробації ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області подання начальника Лубенського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, засудженого 09.04.2024 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

В С Т А Н О В И В:

Від начальника Лубенського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 25.10.2024 до суду надійшло подання відносно засудженого ОСОБА_5 для вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку.

Подання мотивоване тим, що ОСОБА_5 перебуває на обліку Лубенського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області з 20.05.2024. Відповідно до вироку суду вартість матеріальної шкоди, заподіяної ОСОБА_5 потерпілій особі, становить 950,00 грн.

09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Вказаним законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст. 185,190, 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Посилаючись на вищевикладені обставини начальник Лубенського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 просила суд привести судове рішення по справі №539/1155/24 відносно ОСОБА_5 , засудженого 09.04.2024 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України - звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, у відповідність до вимог закону.

В судовому засіданні представник органу пробації підтримав подання. Прокурор проти задоволення подання не заперечував, вважав за можливе звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09.04.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку із усуненням Законом № 3886-ІХ від 18.07.2024 караності діянь, за які особа засуджена. Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Прокурор та представник органу пробації не заперечували проти розгляду подання за відсутності засудженого ОСОБА_5 .

Дослідивши матеріали подання суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09.04.2024 ОСОБА_5 був засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Згідно ст. 76 КК України на засудженого покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вирок набрав законної сили 10.05.2024.

За змістом вироку суду, 24.02.2024 в умовах воєнного стану приблизно о 14 годині ОСОБА_5 , з метою викрадення чужого майна, прийшов до нежилого господарства ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Переконавшись, що власника вдома немає та що за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, діючи з прямим умислом, через отвір у вікні, проник до гаражу ОСОБА_6 , звідки таємно викрав бувший у використанні велосипед марки «Україна», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/117-24/4181 -ТВ від 11.03.2024 - 950,00 грн. Після вчинення крадіжки, ОСОБА_5 разом із викраденим майном залишив нежиле господарство ОСОБА_6 , розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди у розмірі 950,00 гривень, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01.01.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн.

За загальним правилом, закріпленим у статті 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК України. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння правопорушенням меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно ч. 1, 2 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом. Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 , усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого необхідно звільнити від призначеного покарання за ч. 4 ст. 185 КК України за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09.04.2024.

Керуючись ст. 58 Конституції України, ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника Лубенського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09.04.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке особу засуджено.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1