Справа № 357/4962/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073 від 31.01.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, розлученого, непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

з укладеною 12.09.2024 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 угодою про визнання винуватості,-

У С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

31 січня 2024 року о 12.00 год. ОСОБА_4 перебував за місцем проживання ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_2 , та спільно з її сином ОСОБА_7 та його співмешканкою ОСОБА_8 розпивали алкогольні напої.

Цього ж дня, близько 14.00 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пішли до магазину, щоб придбати алкогольні напої та продовжити відпочинок, a ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишились в будинку. В цей час ОСОБА_4 помітив на столі в кімнаті мобільний телефон марки «Redmi A2 Blac 3 Gb RAM 64 GЬ ROM», ІМEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 вартістю 3464,01 грн з глянцевою гідрогелевою захисною плівкою ТM «Gary Plotter KiтCut CS Class D» вартістю 214,50 грн, належний ОСОБА_8 та в нього виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, а саме мобільним телефоном, належним ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 перебуваючи у вказаному місці та вказаний час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, користуючись відсутністю ОСОБА_8 в будинку, повідомив ОСОБА_6 неправдиву інформацію, що йому терміново потрібно зателефонувати її сину ОСОБА_7 та попросив для здійснення телефонного дзвінка мобільний телефон належний ОСОБА_11 .

В свою чергу ОСОБА_6 , будучи введеною в оману, не усвідомлюючи дійсний протиправний умисел ОСОБА_4 , помиляючись у добросовісності намірів останнього, надала мобільний телефон марки «Redmi A2 Blac 3 Gb RAM 64 Gb RОM», ІMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 вартістю 3464,01 грн з глянцевою гідрогелевою захисною плівкою ТM «Gary Plotter KiтCut CS Class D» вартістю 214,50 грн, належний ОСОБА_8 , для здійснення телефонного дзвінка. В свою чергу ОСОБА_4 , імітуючи розмову по вказаному мобільному телефону, не маючи при цьому наміру повертати даний мобільний телефон ,вийшов з будинку та зник з поля зору ОСОБА_6 .

В подальшому, ОСОБА_4 , розуміючи, що ОСОБА_6 не здогадується про його дійсний намір, вважаючи свій протиправний умисел доведеним до кінця, заволодів вказаним майном та розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 3678,51 грн.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України за кваліфікуючими ознаками, а саме як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.

ІІ. Відомості про укладення угоди сторонами кримінального провадження та позиції сторін щодо можливості її затвердження.

12.09.2024 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, яку подано у підготовчому судовому засіданні, також до матеріалів провадження долучено письмову заяву-згоду потерпілої ОСОБА_8 .

У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладені даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, просив призначити обвинуваченому покарання, визначене угодою сторін кримінального провадження.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилась, подала заяву про здійснення розгляду кримінального провадження без її участі, обвинувачення та цивільний позов підтримала у повному обсязі.

У судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні угоди.

Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, визначене в угоді, підтримавши позицію обвинуваченого.

ІІІ. Мотиви суду щодо затвердження угоди про визнання винуватості та призначення покарання.

Розглядаючи питання в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Частиною 3 ст. 474 КПК України передбачено, що якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно з ч. 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до п.п.1-6 ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст. 471, 474 КПК України.

Так, згідно з умовами угоди про визнання винуватості обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_4 можливо призначити покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2024 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 6 (шість) років.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дійшов висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Також судом встановлено, що потерпілою надано прокурору письмову заяву-згоду на укладення угоди про визнання винуватості, що узгоджується із вимогами ч.4 ст.469 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності, має постійне місце проживання, характеристика за місцем проживання відсутня, розлучений, не перебуває на обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з медичною довідкою КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4» № 185 від 06.02.2024 обвинувачений отримує медичну допомогу у лікаря-психіатра з приводу змішаного тривожно-депресивного розладу з 2020 року, медичну допомогу у лікаря-нарколога не отримує.

ОСОБА_4 раніше судимий:12.11.2018 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 (два)роки. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.04.2020 направлено для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років; 11.08.2021 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст. 185, ч, 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, звільнений 06.03.2022 від відбування подальшого покарання на підставі Указу Президента України про помилування №106/2022 від 04.03.2022; 20.09.2023 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України до покарання виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки; 09.07.2024 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.361, ч.2 ст.361, ч.1 ст.200, ч.2 ст.200, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Суд не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, яка вказана в обвинувальному акті щире каяття.

Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілих осіб, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину не знайшов свого відображення в матеріалах кримінального провадження та при судовому розгляді кримінального провадження. Так, суд установив, що обвинувачений не ухилявся від слідства та суду, давав показання, свою провину визнав, однак не висловив жаль з приводу учиненого ним, щиро не покаявся, не намагався відшкодувати потерпілій завдані збитки. Отже, реальних ознак, які б вказували на свідоме розкаяння, в обвинуваченого суд не вбачає.

Проте, обставиною, що пом`якшує покарання, яка не визначена ст.66 КК України, суд визнає визнання вини обвинуваченим. Інших обставин, із тих, які не визначені ст. 66 КК України, але б тією чи іншою мірою могли б впливали на пом`якшення покарання, суд не виявив.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При цьому, суд не визнає обставиною, яка відповідно до п. 11 ч.1 ст. 67 КК України обтяжує покарання вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, про яку зазначено в обвинувальному акті, оскільки така обставина, не є тотожною поняттю «в умовах воєнного стану», місце вчинення злочину не відноситься до районів вогневого ураження, тимчасової окупації чи проходу військ, тобто воєнні дії не проводяться, злочин скоєно не у період дії комендантської години, а тому обвинувачений ОСОБА_4 не мав можливості використати найбільш несприятливий для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство з метою полегшення вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, а саме якзаволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, що згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, враховуючи данні про особу винного, його ставлення до вчиненого, позицію потерпілої та її письмову згоду щодо укладення угоди, приймаючи до уваги наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному кримінальному провадженні, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.190 КК України,оскільки вважає, що ОСОБА_4 є особою небезпечною для суспільства, має деформацію життєвих принципів, систематично вчиняє кримінальні правопорушення зокрема, проти власності, належних висновків для себе не зробив, що свідчить про його виняткову зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість.

Окрім цього, судом встановлено, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2024 ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.361, ч.2 ст.361, ч.1 ст.200, ч.2 ст.200, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

При цьому, кримінальне правопорушення, яке скоєно обвинуваченим ОСОБА_4 , та яке є предметом даного кримінального провадження, скоєно обвинуваченим до винесення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2024, а тому суд остаточне покарання призначає на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, за правилами призначення покарання, застосовує принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

IV. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Потерпілою ОСОБА_8 (цивільний позивач) пред`явлено до обвинуваченого ОСОБА_4 (цивільний відповідач) позов про відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння кримінального правопорушення, в розмірі 3 678,51 грн.

В обґрунтування позову цивільний позивач посилається на те, що вчиненим ОСОБА_4 злочином їй завдана матеріальна шкода сумі 3 678,51 грн, яка в ході досудового розслідування не відшкодована.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилась, подала заяву про здійснення розгляду кримінального провадження без її участі, цивільний позов підтримала у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_4 (цивільний відповідач) в судовому засіданні цивільний позов визнав у повному обсязі.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог потерпілої (цивільного позивача) не заперечував.

Прокурор в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав та вважав їх обґрунтованими.

Надаючи оцінку законності та обґрунтованості вимог потерпілої щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зав`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З матеріалів судового провадження встановлено, що вартість мобільного телефону марки «Redmi A2 Blac 3 Gb RAM 64 Gb RОM», ІMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 становить 3464,01 грн, глянцевої гідрогелевої захисної плівки ТM «Gary Plotter KiтCut CS Class D» - 214,50 грн.

Отже, розмір матеріальних збитків ОСОБА_8 складає 3 678,51 грн.

З огляду на викладене, цивільний позов ОСОБА_8 підлягає задоволенню.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні щодо обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувались.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.190 КК України, ст.ст.314, 374-376, 469, 472-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 12.09.2024 по розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000073 від 31.01.2024 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2024 та остаточно призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком 6 (шість) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання 12.06.2024.

Речові докази:

- довідку з ТОВ «Ломбард» «Кредит Юкрейн» від 29.02.2024 про заклад мобільного телефонумарки «Redmi A2 Blac 3 Gb RAM 64 Gb RОM», ІMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , яка відповідно до постанови про залучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх документами від 27.03.2024 зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

- обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1