ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського міського суду Рівненської області кримінальне провадження №0000561 від 20.04.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, на утримання якого перебуває троє неповнолітніх дітей, військовослужбовця, учасника бойових дій,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

розгляд кримінального провадження відбувся за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 19.04.2024, о 16 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , знаходячись в закладі «Хмільна Обойма», діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, умисно наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя, а саме в область правого ока, внаслідок чого спричинив потерпілому такі тілесні ушкодження: рана в зовнішній частині верхньої брови справа, поєднана із синцем на обох повіках правого ока, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними діями, які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , дав показання, що він, 19.04.2024, близько о 16 год. 30 хв., в АДРЕСА_2 , знаходячись в закладі «Хмільна Обойма», у відповідь на образи, заподіяв ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в область правого ока, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження. Вину у вчиненому визнав повністю, вказав, що шкодує про вчинене. Просив не призначати суворе покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, неявка останнього на переконання суду не є перешкодою для розгляду справи.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд встановив, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У рішенні «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

При призначенні покарання, суд враховує положення статті 65 КК України, зокрема ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, який відповідно до статті 12 КК України є кримінальним проступком; обставини його вчинення та наслідки, ставлення обвинуваченого до скоєного з осудом; обставини, які пом`якшують покарання, яким є щире каяття; обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено; особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, та приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання за вчинення кримінального правопорушення ч.2 ст. 125 КК України, у виді штрафу у мінімальному розмірі передбаченого санкцією цієї статті - 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів, вирішити відповідно до ст. 100 КК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази: записи з камер відеоспостереження, що записані на оптичний диск зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1