Справа № 202/7465/24
Провадження № 1-кс/202/5284/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши клопотання ст. слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000250 від 20.05.2024 за ознаками злочинів, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ст. слідчий в ОВС слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000250 від 20.05.2024 за ознаками злочинів, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчий надав заяву про розгляд клопотання без його участі в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Власник майна, будучі належним чином повідомленим про час, місце та дату розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився, що відповідно ч.1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

З клопотання вбачається що, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000250 від 20.05.2024, за ознаками злочинів, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що невстановлена особа, маючи умисел на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, у невстановленому місці та час, закріпила саморобний вибуховий пристрій під підлогою автомобіля «ЗАЗ» д/н НОМЕР_1 , у місці розташування водійського сидіння та привела його у бойове положення. У подальшому, 20.05.2024, приблизно о 16.35 годин, вказаний вибуховий пристрій детонував, у момент коли вказаним автомобілем керував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який виганяв його з двору АДРЕСА_1 , у наслідок чого останній отримав травми різного характеру, від яких, цього ж дня, у останнього настала смерть у Жовтоводській міській лікарні.

Крім того, встановлено, що невстановлена особа, у невстановленому місці, у невстановлений час, придбала та зберігала без корпусний саморобний вибуховий пристрій, який складався із заряду вибухової речовини близько 271 грам у тротиловому еквіваленті та засіб збудження вибуху, невстановленого типу, який у подальшому використала як знаряддя вчинення злочину, а саме умисного вбивства ОСОБА_5 , способом, небезпечним для життя багатьох осіб. Таким чином, в діях невстановленої особи вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що виразились у носінні, зберіганні та придбанні вибухових речовин та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу.

В ході проведення досудового розслідування, від оперативних співробітників УКР ГУНП в Дніпропетровській області надійшла інформація про те, що до вчинення вищевказаних злочинів може бути причетний - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає: АДРЕСА_2 .

Так, 31.07.2024 у період часу з 06год. 06 хв. по 07 год. 17 хв., слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровській області, на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2024, проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході проведення якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «Redmi», imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , опечатано до спец. пакету WAR15999054.

Вказані речі, в порядку ст. 98 КПК України, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, через те, що вони є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення злочину, могли зберегти на собі його сліди та може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів.

Враховуючи, що мобільний телефон, який було вилучено під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 ,, має істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки може зберігати та нести в собі сліди скоєного правопорушення; відомості, які у ньому зберігаються можуть бути використані як доказ факту та обставин, які встановлюються під час досудового розслідування; мобільні телефон відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України; постановою слідчого був визнаний речовим доказом, для його збереження як речового доказу, а також огляду та судової експертизи, слід застосувати захід забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Зважаючи на завдання арешту майна та кримінального провадження, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, передачі, відчуження, втрати мобільного телефону, знищення інформації, яка міститься у ньому, слідчий суддя вважає необхідним накласти арешт із забороноювідчуження, розпорядження та користування, з метою забезпечення його збереження як речового доказу, що є розумним та співрозмірним обмеженню права власності та завданням кримінального провадження.

Керуючись вимогами ст.ст. 170-173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати захід забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000250 від 20.05.2024 за ознаками злочинів, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, а саме на вилучений 31.07.2024, в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мобільний телефон марки «Redmi», imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , опечатано до спец. пакету WAR15999054,

із забороноювідчуження, розпорядження та користування, з метою забезпечення його збереження як речових доказів.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Арешт майна може бути скасований у порядку встановленому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1