Провадження № 1-кс/333/3209/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 , на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Мелітополі щодо проведення окремих слідчих (розшукових) дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді із вищевказаною скаргою, в якій просить зобов`язати слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Мелітополі провести допит заявника, долучити до провадження речові докази, виконати ухвалу суду про проведення СМЕ в межах кримінального провадження за № 0000088 від 31.07.2024 за ч.2 ст. 365 КК України, яке обґрунтовано порушенням розумних строків проведення вказаних слідчих (розшукових) дій.

Дослідивши скаргу, слідчий суддя приходить до висновку, що у відкритті провадження за вказаною скаргою слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень. Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано главою 26 КПК України.

Бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій (крім внесення відомостей до ЄРДР та повернення тимчасово вилученого майна), є третім, комплексним видом бездіяльності, оскарження якої допускається відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України та передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий, дізнавач або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Так, відповідно до ст. 40 КПК України, слідчий уповноважений проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Статтею 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно статтей 223-224 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Допит проводиться за місцем проведення досудового розслідування або в іншому місці за погодженням із особою, яку мають намір допитати. Кожний свідок допитується окремо, без присутності інших свідків.

Таким чином, норми КПК України не передбачають обов`язку слідчого проводити допит чи збирати речові докази, тому й не містять строків для проведення таких процесуальних дій, слідчий самостійно визначає необхідність їх здійснення в кримінальному провадженні, втручання в таку процесуальну діяльність слідчого в межах розгляду скарги відповідно до глави 26 КПК України не дозволяється. Оскільки скаржником не зазначено зміст ухвали суду про проведення СМЕ та/або не надано її копії, вирішити питання про можливість оскарження такої бездіяльності на стадії вирішення питання про відкриття провадження за скаргою не вбачається можливим.

З огляду на зазначене, у відкритті провадження по зазначеній скарзі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-304, 309, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 , на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Мелітополі щодо проведення окремих слідчих (розшукових) дій відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1