Справа № 750/9476/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/711/24
Категорія - ч.5 ст.111-1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000430 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , раніше не судима,

засуджена за ч.5 ст.111-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією належного їй майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту її фактичного затримання на виконання вироку суду.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.06.2023 на автомобіль ГАЗ-САЗ, 4509, д.н.з. НОМЕР_1 , 1994 року випуску, унікальний код (VIN): НОМЕР_2 ; автомобіль ВАЗ-21140, д.н.з. НОМЕР_3 , 2006 року випуску, унікальний код (VIN): НОМЕР_4 ; земельну ділянку із кадастровим номером: :11:003:0135, площею 1,7272 га, що належить ОСОБА_8 .

Вироком місцевого суду встановлено, що статтями 1-3, 6 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 17, 19, 65, 68 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього українського народу. На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом, не допускається розташування іноземних військових баз. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.п. 6, 7 ч.1 ст.1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 6 травня 2014 року, окупаційна адміністрація РФ - сукупність державних органів і структур РФ, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних РФ самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг. Тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування РФ та окупаційна адміністрація РФ встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування РФ встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації РФ.

Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН «Агресія проти України» A/RES/ES-11/1 від 2 березня 2022 року та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визнано, що Російська Федерація вчинила агресію проти України, порушивши базові норми ООН, тобто є державою-агресором.

Військовослужбовці збройних сил РФ 24.02.2022 шляхом збройної агресії із застосуванням зброї та військової техніки здійснили незаконне повномасштабне військове вторгнення на територію України через державні кордони України, розпочали ведення агресивних військових дій проти України, здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення для держави і у такий спосіб здійснили тимчасову окупацію частини території України.

З метою протидії збройній агресії 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» через військову агресію РФ проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Зазначений Указ затверджений, прийнятим Верховною Радою України, Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ. Термін дії воєнного стану неодноразово продовжувався. Таким чином, у період з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 по теперішній час на всій території України введено та діє правовий режим воєнного стану, що пов`язано із розв`язанням РФ військової агресії проти України та веденням повномасштабних бойових дій на території України.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована РФ територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування РФ та окупаційна адміністрація встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування РФ встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації РФ.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.05.2022 № 100 внесені зміни до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 та викладено нову редакцію переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 24 травня 2022 року. Відповідно до зазначеного переліку Білокуракинська селищна територіальна громада Сватівського району Луганської області перебуває під тимчасовою окупацією та в оточенні (блокуванні) з боку Російської Федерації та незаконних збройних формувань так званої «Луганської Народної Республіки (далі - ЛНР)».

У період з 24.02.2022 та по теперішній час більшу частину території Луганської області захоплено військовослужбовцями збройних сил РФ, що знаходиться під тимчасовою окупацією держави - агресора.

Окупаційні війська РФ, так званої «ЛНР», незаконними збройними формуваннями захопили територію Білокуракинської територіальної громади Сватівського району Луганської області 05 березня 2022 року. При цьому, незаконно створили та організували роботу структурного підрозділу окупаційної адміністрації, підконтрольну державі-агресору (РФ), так звану адміністрацію Білокуракинського району Луганської Народної Республіки, мовою оригіналу «Администрация Белокуракино Луганской Народной Республики».

У березні 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 , будучи громадянкою України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, що розпочалась 24.02.2022 близько 04 год 30 хв, повномасштабним агресивним російським військовим вторгненням на територію України, перебуваючи на території с. Курячівка Сватівського району Луганської області, маючи умисел на зайняття посади в окупаційній адміністрації та реалізуючи його, вступила у злочинну змову з окупаційними військами РФ та представниками так званої «ЛНР». Злочинна змова полягала в отриманні ОСОБА_8 від окупаційної влади пропозиції на зайняття посади в окупаційній адміністрації Білокуракинського району Луганської Народної Республіки так званого «завідувача відділу із життєзабезпечення с. Курячівка адміністрації Білокуракинського району ЛHP», на яку остання надала добровільну згоду.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у березні 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_8 , будучи громадянкою України, перебуваючи на території с. Курячівка Сватівського району Луганської області, зі своїх особистих мотивів та бажання обійняти посаду в окупаційній адміністрації держави-агресора, погоджуючись на пропозицію представників держави-агресора та представників незаконних збройних формувань так званої «ЛНР», добровільно обійняла посаду директора так званого «завідувача відділу із життєзабезпечення с. Курячівка адміністрації Білокуракинського району ЛНР» (мовою оригіналу «заведующего сектором по обеспечению жизнедеятельности села Курячевка администрации Белокуракинского района ЛНР»), тобто посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в окупаційній адміністрації держави-агресора - Російської Федерації, створеній на тимчасово окупованій території, а саме у АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження відносно її підзахисної, на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю достатніх, належних та допустимих доказів для доведення винуватості і вичерпання можливості їх отримання. Послалась на відсутність доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_8 добровільно почала співпрацювати з окупаційними військами, відповідно викладений в обвинувальному акті факт злочинної змови не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи в суді. Також стороною обвинувачення не було надано жодного доказу, який би підтвердив злочинну змову ОСОБА_8 з окупаційною владою або добровільність прийняття пропозиції на заняття посади в окупаційній адміністрації. Зазначає, що жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вини обвинуваченої в судовому засіданні встановлено не було.

Заслухавши доповідь судді; захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглядалось у суді першої інстанції у порядку, передбаченому главою 24-1 Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Процедури "in absentia" припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Так, у рішенні "Медєніца проти Швейцарії" Європейський Суд з прав людини зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа "Сейдовіч проти Італії"). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів або від співробітників засобів масової інформації (справа "Шомоді проти Італії"), є необґрунтованими.

Відповідно до вимог статті 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

У цьому провадженні вказаних вимог було дотримано як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, що стороною захисту не заперечується.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

Так, вина обвинуваченої ОСОБА_8 підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами:

- повідомленням начальника Сватівського РВ 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях №78/3/33/5324 від 30.08.2022 про протиправне діяння громадянки України ОСОБА_10 , що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, згідно з яким встановлено, що ОСОБА_8 за власної згоди була призначена окупаційною владою РФ та з квітня 2022 року фактично виконує обов`язки «завідуючого відділу із забезпечення життєдіяльності с. Курячівка адміністрації Білокуракинського району ЛНР», яка в умовах воєнного стану співпрацює з представниками органів окупаційної влади РФ, сприяє їм в незаконному захопленні державної влади та території України (т.1, а.п.129-132);

- протоколом огляду від 02.09.2022 публікацій, фото та відеоматеріалів сторінки соціальних спільнот у мережі Інтернет, під час якого виявлено сайт під назвою « Администрация Белоукраинского района Луганской народной республики », де 30.08.2022 розміщено публікацію під назвою «День села в Курячевке». У вказаній публікації зазначено інформацію про те, що на святкуванні присутня завідуюча сектором життєдіяльності села Курячевка ОСОБА_8 (т.1, а.п.136-142);

- протоколом огляду від 09.09.2022 за участю свідка ОСОБА_11 , де в присутності свідка переглянуто публікацію за 30.08.2022 під назвою «День села в Курячевке» в мережі Інтернет на сайті під назвою « Администрация Белоукраинского района Луганской народной республики », в якій розміщено фотоматеріал з інформацією про присутність на святкуванні завідуючої сектором життєдіяльності села Курячевка ОСОБА_8 (т.1, а.п.149-151). Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.09.2022 свідок ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_8 , як свою знайому, яка перейшла на бік ворога та добровільно зайняла адміністративну посаду (т.1, а.п.146-148);

- протоколом огляду від 09.09.2022 за участю свідка ОСОБА_12 , де в його присутності переглянуто публікацію за 30.08.2022 під назвою «День села в Курячевке» в мережі Інтернет на сайті під назвою « Администрация Белоукраинского района Луганской народной республики », в якій розміщено фотоматеріал з інформацією про присутність на святкуванні завідуючої сектором життєдіяльності села Курячевка ОСОБА_8 (т.1, а.п.155-157). Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2022, свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_8 , як свою знайому, яка перейшла на бік ворога та добровільно зайняла адміністративну посаду (т.1, а.п.152-154);

- протоколом огляду від 14.09.2022 за участю свідка ОСОБА_13 , де в його присутності переглянуто публікацію за 30.08.2022 під назвою «День села в Курячевке» в мережі Інтернет на сайті під назвою « Администрация Белоукраинского района Луганской народной республики », в якій розміщено фотоматеріал з інформацією про присутність на святкуванні завідуючої сектором життєдіяльності села Курячевка ОСОБА_8 (т.1, а.п.158-160). Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.09.2022, свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_8 , як особу, з якою знайомий особисто, яка перейшла на бік ворога та добровільно зайняла адміністративну посаду (т.1, а.п.161-163);

- протоколом огляду від 04.02.2024 за участю свідка ОСОБА_14 , де в його присутності переглянуто публікацію за 30.08.2022 під назвою «День села в Курячевке» в мережі Інтернет на сайті під назвою « Администрация Белоукраинского района Луганской народной республики », в якій розміщено фотоматеріал з інформацією про присутність на святкуванні завідуючої сектором життєдіяльності села Курячевка ОСОБА_8 (т.1, а.п.174-176). Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.02.2024, свідок ОСОБА_15 впізнав ОСОБА_8 , як свою знайому, яка перейшла на бік ворога та добровільно зайняла адміністративну посаду (т.1, а.п.171-173);

- протоколом огляду від 18.01.2023 переглянуто Інтернет-сайту під назвою « Глава Луганской народной республики », де міститься публікація з «Указами главы ЛНР», під час перегляду якої зафіксовано факт створення на тимчасово окупованих територіях України 03.03.2022 незаконного органу влади - адміністрації Білокуракинського району так званої ЛНР (т.1, а.п.178-190);

- протоколом огляду від 02.05.2023, проведеного за участі спеціаліста з вищою освітою за спеціальністю «Кібербезпека» ОСОБА_16 , під час якого оглянуто веб-сайт під назвою « Официальный сайт администрации Белокуракино Луганской народной республики », де публікуються новини незаконно утвореного на тимчасово окупованих територіях України органу влади. Так, у публікації від 30.08.2022 під назвою «День села в Курячевке» зазначена інформація про присутніх на заході осіб, зокрема, завідуючої сектором життєдіяльності села Курячевка ОСОБА_8 . Також переглядом фотознімків до даної публікації зафіксовано факт відображення на них чоловіків та жінок, серед яких у рожевому брючному костюмі, у кофті світлого кольору, взута у білі кросівки, з короткою зачіскою, тримає в руках пакунок - жінка зовні схожа на ОСОБА_8 (т.1, а.п.198-209).

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.5 ст.111-1 КК України, як добровільне зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в окупаційній адміністрації держави-агресора, з чим погоджується і колегія суддів.

Так, ОСОБА_8 , добровільно зайнявши посаду в окупаційній адміністрації держави-агресора, усвідомлювала, що цим вона допомагає агресору створити вертикаль незаконних органів влади та приймає участь в реалізації та підтримці рішень та дій держави-агресора. Такі її дії підтверджуються, серед іншого, фото та відеоматеріалами, розміщеними в мережі Інтернет на сайті під назвою « Администрация Белоукраинского района Луганской народной республики », де ОСОБА_8 , як завідуюча сектором життєдіяльності села Курячевка, була присутня на заході під назвою «День села в Курячевке»; протоколами впізнання, відповідно до яких свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 впізнали ОСОБА_8 як особу, з якою знайомі особисто, яка добровільно зайняла адміністративну посаду. Відомостей, які б свідчили про те, що ці дії ОСОБА_8 виконувала не добровільно, зокрема, під психічним чи фізичним примусом або внаслідок крайньої необхідності, з матеріалів кримінального провадження не вбачається.

Посилання сторони захисту в апеляційній скарзі на недоведеність складу кримінального правопорушення через відсутність належних та допустимих доказів, є неспроможними, оскільки повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження, та, на переконання колегії суддів, є лише способом уникнення ОСОБА_8 кримінальної відповідальності.

У вироку місцевого суду, в повній відповідності до вимог ч.3 ст.374 КПК України, наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням, які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень ст.94 КПК України.

Судом першої інстанції повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки стороною захисту не доведено наявність підстав для виправдання обвинуваченої за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, доводи захисника не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, а тому на переконання колегії суддів, така позиція апелянта пов`язана з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченої.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої; відсутність обставини, які пом`якшують покарання, наявність обставини, що його обтяжує, - вчинення злочину з використанням умов воєнного або надзвичайного стану; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення їй покарання саме у виді позбавлення волі на строк, передбачений санкцією ч.5 ст.111-1 КК України, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та з конфіскацією майна, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, оскільки перевиховання ОСОБА_8 неможливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень місцевим судом під час розгляду кримінального провадження вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни чи скасування вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4