Справа № 442/7558/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1072/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року у м. Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 вересня 2024 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та обрано їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк на 1 рік.

Вирішено питання про арешт майна, речові докази та процесуальні витрати.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , діючи в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року, із наступними змінами та доповненнями, згідно якого заборонено незаконний обіг наркотичних засобів та психотропних речовин, не маючи на це спеціального дозволу, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу для власного вживання без мети збуту, 23 серпня 2024 року приблизно о 14 год. 30 хв., знаходячись у лісовому масиві поблизу вул. Зарічна, в м. Дрогобич, Львівської області, з координатами 49.3304099, 23.5342672, біля пенька знайшла рослинну речовину зеленого кольору, яка знаходилась у прозорому поліетиленовому пакеті, який знаходився у ще одному прозорому поліетиленовому пакеті.

При цьому, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що вказана рослинна речовина містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс та діючи умисно, вирішила її незаконно придбати, шляхом привласнення знахідки та поклала прозорий поліетиленовий пакет із вмістом вказаного наркотичного засобу у свою сумку та зберігала для власного вживання без мети збуту.

Після цього, 23 серпня 2024 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, виходячи з лісового масиву, неподалік вул. Зарічна, 73 в м. Дрогобич, Львівської області, ОСОБА_7 була зупинена працівниками Національної поліції, в ході спілкування із якими повідомила, що зберігає при собі вказаний вище наркотичний засіб, обіг якого обмежено та в подальшому слідчо-оперативною групою Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, під час огляду місця події у неї вилучено прозорий поліетиленовий пакет в якому знаходився ще один прозорий поліетиленовий пакет із вмістом наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс загальною масою 19,1099 грам, який остання, діючи умисно, незаконно придбала та зберігала для власного вживання без мети збуту.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 309 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту.

На даний вирок суду заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуваний вирок у чистині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк на 1 рік із покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п. 1-3 ч.2, п.3 ч. 3 ст. 59-1 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

На підтримку своїх апеляційних вимог прокурор покликається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченій покарання.

Зазначає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання у виді пробаційного нагляду, місцевий суд всупереч вимог частин 1, 2, 3 ст. 59-1 КК України, які носять імперативний характер, не визначив жодних обов`язків, які підлягають виконанню засудженою.

При цьому, необхідність ухвалення нового вироку прокурор обґрунтовує тим, що покладення обов`язків, передбачених частинами 2, 3 ст. 59-1 КК України на засуджену особу після набрання вироком законної сили погіршить її становище, а тому є недопустимим.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів та просив таку задоволити.

Захисник не заперечив проти задоволення апеляційних вимог прокурора.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, за встановлених місцевим судом обставин, та кваліфікація її дій в апеляційному порядку не оспорюються, а відтак судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Перевіривши апеляційні доводи прокурора щодо необхідності скасування вироку суду щодо ОСОБА_7 у частині призначеного покарання, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 1 ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Як передбачено ч. 2 даної норми закону у випадку призначення особі покарання у виді пробаційного нагляду суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

З наведеного вбачається, що призначаючи особі покарання у виді пробаційного нагляду суд зобов`язаний покласти на засуджену особу обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Крім цього, призначаючи особі покарання у виді пробаційного нагляду суд також може покласти на засуджену особу обов`язки, передбачені ч. 3 ст. 59-1 КК України.

Згідно оскаржуваного вироку місцевий суд, визнавши ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначивши їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк на 1 рік, не поклав на неї жодного з обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України, у тому числі і передбачених ч. 2 даної норми закону, покладення яких на особу засуджену до покарання у виді пробаційного нагляду є обов`язковим.

Таким чином, колегія суддів визнає обґрунтованими апеляційні доводи прокурора про те, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченій покарання неправильно застосував закону України про кримінальну відповідальність, оскільки не застосував закон, який підлягав застосуванню, що згідно п.4 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування чи зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

При цьому, колегія суддів вважає, що у даному випадку вирок суду щодо ОСОБА_7 підлягає зміні у частині призначеного покарання, оскільки необхідність покладення на обвинувачену передбачених законом обов`язків не є підставою для скасування вироку місцевого суду та ухвалення апеляційним судом свого вироку у розумінні положень ч.1 ст. 420 КПК України.

Покликання прокурора, як на підставу для скасування вироку місцевого суду щодо ОСОБА_7 та ухвалення відносно неї нового вироку, на судову практику, згідно якої покладення обов`язків, передбачених частинами 2, 3 ст. 59-1 КК України на засуджену особу після набрання вироком законної сили погіршить її становище, що є недопустимим, у даному випадку є безпідставними, оскільки оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 на час апеляційного перегляду не набрав законної сили.

Ураховуючи наведене вище, оскаржуваний вирок у частині призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання слід змінити та вважати ОСОБА_7 засудженою за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, до призначеного місцевим судом покарання із покладенням на обвинувачену обов`язків, передбачених п. п. 1-3 ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 59-1 КК України.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 у частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, до покарання у виді пробаційного нагляду на строк на 1 (один) рік.

На підставі п. п. 1-3 ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: