Справа № 639/5641/24
Провадження № 1-в/639/441/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироків суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про приведення вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.05.2019 та вироку Київського районного суду м. Харкова від 07.08.2023, які винесені стосовно нього, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон №3886-ІХ).

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав вимоги клопотання та просив вказане клопотання задовольнити.

Під час судового засідання прокурор не заперечував проти задоволення клопотання щодо звільнення засудженого від покарання за ті кримінальні правопорушення, які після набрання чинності Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 вже не є кримінально караними діяннями.

Представник ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, на адресу суду надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника, що відповідно до приписів абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Вислухавши думку засудженого та прокурора, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.05.2019 ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1 762 грн.

Цим вироком ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України за вчинення кримінального правопорушення 02.05.2018, чим намагався завдати матеріальної шкоди на суму 694,65 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 1 762 грн.).

Крім цього, вироком Київського районного суду м. Харкова від 07.08.2023 ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.05.2019, призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Крім цього, вироком Київського районного суду м. Харкова від 07.08.2023 ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді:

- 2 років позбавлення волі за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України;

- 2 років 6 місяців позбавлення волі за ч. 2 ст. 185 КК України;

- 5 років позбавлення волі за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України;

- 5 років 3 місяців позбавлення волі за ч. 4 ст. 185 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.05.2019, та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1 921 грн.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 270 грн.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 07.08.2023 ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України за вчинення кримінального правопорушення 24.04.2019, чим завдано матеріальної шкоди на суму 681,92 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 1 921 грн.).

Крім цього, ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, за вчинення кримінальних правопорушень: 1) 02.05.2019, чим завдано матеріальної шкоди на суму 572,88 грн.; 2) 28.05.2019, чим завдано матеріальної шкоди на суму 321,05 грн.; 3) 27.10.2019, чим завдано матеріальної шкоди на суму 636,87 грн.; 4) 14.01.2021, чим завдано матеріальної шкоди на суму 401,47 грн.; 5) 14.02.2021, чим завдано матеріальної шкоди на суму 1160,13 грн.; 6) 17.03.2021, чим завдано матеріальної шкоди на суму 384 грн.; 7) 17.04.2021, чим завдано матеріальної шкоди на суму 989,04 грн.; 8) 28.09.2021, чим завдано матеріальної шкоди на суму 812,52 грн.; 9) 05.10.2021, чим завдано матеріальної шкоди на суму 1071,15 грн. що станом на день вчинення крадіжки або замаху на крадіжку складає суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 1 921 грн. у 2019 році та менше 2 270 грн. у 2021 році відповідно).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином, кримінальне правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_4 був засуджений вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.05.2019 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, а також кримінальні правопорушення, за вчинення яких ОСОБА_4 був засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 07.08.2023 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, наразі не можуть вважатися кримінально караним правопорушеннями, оскільки вартість майна не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 , усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_4 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.05.2019 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та від призначеного покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 07.08.2023 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

В цій частині клопотання засудженого ОСОБА_4 є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Разом із цим, вироком Київського районного суду м. Харкова від 07.08.2023 ОСОБА_4 був засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, які залишаються кримінально-караними діяннями, з огляду на таке.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 481 грн.

Цим вироком ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень: 1) 28.07.2022 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4. ст. 185 КК України, яким завдано матеріальної шкоди на суму 4450,08 грн.; 2) 30.11.2022 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, яким завдано матеріальної шкоди на суму 3597,18 грн. - що станом на день вчинення крадіжки та замаху на крадіжку складає суму більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (більше 2 481 грн.).

Суд враховує, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 07.08.2023 засудженому ОСОБА_4 було призначено одне покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України (за трьома епізодами злочинів), що унеможливлює застосування положень Закону №3886-IX від 18.07.2024 до покарання за окремими епізодами злочинів (зокрема по епізодами від 04.08.2022 та 12.08.2022).

За таких обставин, клопотання засудженого ОСОБА_4 в цій частині задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, за вироком Київського районного суду м. Харкова від 07.08.2023 ОСОБА_4 вважається засудженим ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України (без застосування ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України), до остаточного покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 від 04.09.2024 задовольнити частково.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.05.2019 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 07.08.2023 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 таким, що засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 07.08.2023 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України (без застосування ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України), до остаточного покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

У задоволенні інших вимог за клопотанням засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а засудженим протягом того ж строку з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 10 жовтня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1