ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2929/24 Номер провадження 11-сс/814/579/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою із внесеними доповненнями адвоката ОСОБА_7 представника власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 29 липня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.

Ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000087 від 18.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 та накладено арешт на вилучене 17 липня 2024 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в АДРЕСА_1 , майно, а саме:

-мобільний телефон «Ipone», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з карткою оператора мобільного оператора зв`язку з абонентським номером НОМЕР_3 ;

-ноутбук «Lenovo», серійний номер МР21Q5GR, МТМ:21Ф4008ХRA, в корпусі чорного кольору;

-печатка «Атокор 40» з відтиском « ОСОБА_8 »;

-конверти для документів А4 «Нова пошта» з товарно-транспортними накладними №5738, №097, 3528, №4640, №0040, №1675, №4249, №9434, 1952;

-експрес-накладні «Нова Пошта» № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 ;

-бланки «Продовження ф 088/0» з відтисками печаток «КНП Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут», , кількості 3 шт.;

-чорнові рукописні записи, на 5арк.;

-медична документація на гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 22 арк.;

-медична документація на гр. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 14арк.;

-купюри номіналом в 1000 грн, в загальній кількості 544 шт.;

-купюри номіналом в 500 грн, в загальній кількості 488 шт.;

-купюри номіналом в 200 грн, в загальній кількості 30 шт.;

-купюри номіналом 100 Євро, в загальній кількості 806 шт.;

-купюри номіналом 100 доларів США, в загальній кількості 1404 шт.;

-купюри номіналом 50 доларів США, в загальній кількості 31 шт.,

до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Мотивуючи рішення про задоволення клопотання слідчий суддя зазначив, що на даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Також, слідчий суддя вказав, що вилучені 17 липня 2024 року в ході проведення обшуку за місцем постійного мешкання ОСОБА_8 , що в АДРЕСА_1 , документи, мобільний телефон ноутбук, печатка та грошові кошти мають суттєве значення для кримінального провадження, так як являються речовими доказами по даному кримінальному провадженні в розумінні вимог статті 98 КПК України, в зв`язку з чим з метою повного, всебічного і неупередженого дослідження та становлення важливих обставин у кримінальному провадженні, існує необхідність у накладенні на них арешту.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі із внесеними доповненнями адвокат ОСОБА_7 представник власника майна ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на наступне майно: мобільний телефон «Іроnе», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , 1МЕІ 2: НОМЕР_2 , з карткою оператора мобільного оператора зв`язку з абонентським номером НОМЕР_3 ; грошові кошти: купюри номіналом в 1000 грн, в загальній кількості 544 шт.; купюри номіналом в 500 грн, в загальній кількості 488 шт.; купюри номіналом в 200 грн, в загальній кількості 30 шт.; купюри номіналом 100 Євро, в загальній кількості 806 шт.; купюри номіналом 100 доларів США, в загальній кількості 1404 шт.; купюри номіналом 50 доларів США, в загальній кількості 31 шт., що належить ОСОБА_8 .

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що під час проведеного обшуку доступ до мобільного телефону надавався слідчому, як і пароль від нього. В судовому засідання прокурором було повідомлено про те, що слідчий ознайомився з інформацією, яка міститься в мобільному телефоні та вона фактично була знята, проте наполягав на тому, щоб на мобільний телефон було накладено арешт і він залишався в якості доказу в матеріалах кримінального провадження, але обґрунтування такої необхідності прокурор не пояснив.

Вказує, що фактично власник мобільного телефону залишився без зв`язку, можливості здійснити придбання іншого не має, оскільки під час проведення обшуку було вилучено всі грошові кошти які знаходились в квартирі, що унеможливлюють придбання нового телефону та підтримання елементарної життєдіяльності сім`ї.

Також зазначає, що в судовому засіданні прокурор зазначив про те, що слідчого цікавить виключно грошові купюри в гривні та доларах США, а фактично вилучаються грошові кошти в Євро та протоколи співставлення грошових купюр, не надавалися.

Вказує, що грошові кошти належить сім`ї ОСОБА_12 , необхідні для забезпечення потреб саме сім`ї де є неповнолітня дитина.

Зазначає, що до матеріалів клопотання про арешт майна слідчим не долучено процесуальних документів (постанов), які б дозволили слідчому судді перевірити наявність повноважень у слідчого, який звернувся з клопотанням, та у прокурора, який його погодив та приймав безпосередню участь у його розгляді, тобто клопотання подане, погоджене та підтримане суб`єктами, неуповноваженими на здійснення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні та процесуального керівництва ним.

Також вказує, що висновки слідчого судді про те, що у кримінальному провадженні № 0000087 здійснюється досудове розслідування відносно службових осіб міжрайонної медико-соціальної експертної комісії міста Бахмут, які упродовж 2024 року в м. Полтава, за попередньою змовою групою осіб одержують неправомірну вигоду щодо вчинення певних дій з використанням наданої їм службового становища, а саме надання груп інвалідності для уникнення осіб від мобілізації із подальшим переправленням чоловіків призовного віку через державний кордон України, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не підтверджуються доказами.

Крім того, вказаний факт залишився поза увагою слідчого судді так як ОСОБА_8 ніколи не була керівником ІНФОРМАЦІЯ_4 , а сама комісія ніколи не знаходилася за адресою: АДРЕСА_2 . За вказаною адресою розташований Медичний центр Комунального некомерційного підприємства Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут», завідуючою якого є саме ОСОБА_8 .

Посилається, що слідчим суддею безпідставно зроблено висновки про те, що майно, питання про арешт якого вирішувалось, може бути доказом у цьому кримінальному провадженні, тобто його висновки не підтверджуються доказами та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім того, слідчим суддею допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки він не врахував, що майно, питання про арешт якого вирішувалось, не можливо використати як доказ у кримінальному провадженні, так як воно не відповідає жодному з критеріїв, зазначених у ст. 98 КПК України, чим порушив п.2 ч.2 ст. 173 КПК України.

Позиції інших учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції представник власника майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній наведених та просила скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну. Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною та просив залишити її без змін.

Мотиви суду.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

В силу ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку колегії суддів, слідчим суддею при винесенні рішення враховано наведені положення КПК та практики Європейського Суду.

З поданого клопотання вбачається, що слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 18 січня 2024 року внесені до ЄРДР під № 0000087 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням по даному кримінальному провадженню встановлено, що упродовж 2024 року в м. Полтаві службові особи Бахмутської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії, за попередньою змовою групою осіб одержують неправомірну вигоду щодо вчинення певних дій з використанням наданої їм службового становища, а саме отримання груп інвалідності для уникнення осіб від мобілізації із подальшим переправленням чоловіків призовного віку через державний кордон України.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України за № 255 від 08 березня 2022 року Бахмутська міжрайонна медико-соціальна експертна комісія має статус екстериторіальності та змінила своє місце знаходження та переїхало до м. Полтави.

Керівник Бахмутської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_13 за попередньою змовою із членами МСЕК та залучивши ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 за одержану неправомірну вигоду від 15 000 грн до 200 000 грн, використовуючи службове становище надавали особам відповідну групу інвалідності.

Крім цього встановлено, що ОСОБА_13 на території Полтавської області організувала злочинну схему пов`язану з отриманням документів про стан здоров`я, а саме виготовлення фіктивних довідок про інвалідність жінкам, які перебувають у шлюбі з чоловіками, що підлягають мобілізації, або ж виготовлення фіктивних довідок про інвалідність чоловіків з метою сприяння їх незаконному перетину державного кордону України (призовного віку, які підлягають мобілізації), чи продовження відповідної групи інвалідності чоловікам та жінкам, шляхом оформлення відповідних документів за неправомірну вигоду в розмірі від 3000 грн. до 200 000 грн. При цьому документи та грошові кошти передаються через поштові відділення ТОВ «Нова Пошта».

Так, на відділення ТОВ «Нова Пошта» у м. Полтаві від ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 надходили поштові посилки на ім`я ОСОБА_13 із упакованими грошовими коштами, копіями паспортних документів, аркуші паперу в яких були записи осіб, яку саме групу інвалідності необхідно встановити із зазначенням суми неправомірної вигоди.

Вищевказані поштові відправлення отримувала особисто ОСОБА_13 , або ОСОБА_14 , чи ОСОБА_15 .

В подальшому складалися медичні документи про встановленні нібито групи інвалідності та особам видавалася відповідна довідка.

Також під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді керівника одного із структурних підрозділів Бахмутської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування особисто або за допомогою ОСОБА_13 спільно із ОСОБА_14 , ОСОБА_15 за одержану неправомірну вигоду використовуючи службове становище складала відповідну медичну документацію для подальшого надання особам відповідної групу інвалідності.

Керівник Бахмутської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_13 із членами МСЕК, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 спілкувалися між собою щодо встановлення нібито групи інвалідності та про суми одержаної неправомірної вигоди за допомогою мобільних телефонів і здійснювали переписку через мобільні месенджери «Signal», «WhatsApp», «Viber» та інші.

17 липня 2024 року з 06 год. 30 хв. по 09 год. 50 хв., в рамках проведення досудового розслідування у даному кримінальному проваджені, було проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_8 , що в АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Ipone», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-карткою мобільного оператора зв`язку з абонентським номером НОМЕР_3 ; ноутбук «Lenovo», серійний номер МР21Q5GR, МТМ:21Ф4008ХRA, в корпусі чорного кольору; печатка «Атокор 40» з відтиском « ОСОБА_8 »; конверти для документів А4 «Нова пошта» з товарно-транспортними накладними №5738, №097, 3528, №4640, №0040, №1675, №4249, №9434, 1952; експрес-накладні «Нова Пошта» № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 ; бланки «Продовження ф 088/0» з відтисками печаток «КНП Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут», , кількості 3 шт.; чорнові рукописні записи, на 5арк.; медична документація на гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 22 арк.; медична документація на гр. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 14 арк.; купюри номіналом в 1000 грн., в загальній кількості 544 шт.; купюри номіналом в 500 грн., в загальній кількості 488 шт.; купюри номіналом в 200 грн., в загальній кількості 30 шт.; купюри номіналом 100 Євро, в загальній кількості 806 шт.; купюри номіналом 100 доларів США, в загальній кількості 1404 шт.; купюри номіналом 50 доларів США, в загальній кількості 31 шт.

Постановою слідчого від 17 липня 2024 року вилучене майно визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

Необхідність арешту на зазначене майно слідчий мотивував тим, що вилучені речі містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, а саме телефон, ноутбук, документи, печатка містять відомості фактичних обставин вчинення злочинів, а грошові кошти можуть бути здобуті злочинним шляхом та підлягають безпосередній ідентифікації із коштами, які попередньо фіксувалися під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Доводи апелянта про наявність сумнівів з приводу повноважень слідчого та прокурора у кримінальному провадженні, спростовуються наданими прокурором в судовому засіданні постановами.

Відповідно до постанови т.в.о. начальника СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_19 від 28.06.2024 до слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000087 включено старшого слідчого в ОВС ВР ОТЗ СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 .

Згідно з постановою першого заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_20 від 19.01.2024 до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000087 включено прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

З огляду на наведене, у колегії суддів відсутні сумніви у наявності повноважень у старшого слідчого в ОВС ВР ОТЗ СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 звертатися із клопотанням про накладення арешту на майно до слідчого судді у кримінальному провадженні № 0000087.

Крім того, прокурором надано витяги з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000087 на підтвердження того, що досудове розслідування здійснюється саме за тими фактами, що зазначені у клопотанні.

Слід також звернути увагу, що на момент апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 354 КК України, а саме в одержанні працівником підприємства, який не є службовою особою неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням становища, яке займає працівник на підприємстві, в інтересах третьої особи, вчиненої повторно.

На користь існування факту кримінального правопорушення, що розслідується в межах даного кримінального провадження та обставин, зазначених у клопотанні слідчого, свідчить й те, що як вбачається із протоколу обшуку від 17.07.2024, за місцем проживання ОСОБА_8 було виявлено та вилучено медичну документацію разом зі значною сумою грошових коштів.

Однак жодних даних про те, з якою метою зберігалася медична документація на певних осіб, бланки документів у ОСОБА_8 за місцем її проживання, в апеляційній скарзі не наводиться.

Тим більше, в апеляційній скарзі не розкривається належність та походження значної суми грошових коштів, яка не узгоджується з наданими адвокатом документами про дохід сім`ї Манухіних.

Відповідно до протоколу огляду документів від 27.07.2024, серед вилучених у ОСОБА_8 купюр були виявлені й ті, які у даному кримінальному провадженні були зафіксовані в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, на підставі ухвали слідчого судді Полтавського апеляційного суду про надання дозволу на проведення НСРД, передбачених ст.ст. 261, 262 КПК України.

Наведені дані дають достатніх підстав для накладення арешту на вилучене майно та здійснення подальшого досудового розслідування, адже вилучені речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування, а тому вони цілком відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України та на них може бути накладений арешт.

З огляду на викладене, ухвала слідчого судді є законною та вмотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу із внесеними доповненнями адвоката ОСОБА_7 - представника власника майна ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 29 липня 2024 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3