Справа № 587/2795/24
ВИРОК
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Яструбине Сумського району Сумської області, з професійно-технічною освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, РНОКПП: НОМЕР_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Вири Білопільського району Сумської області, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, РНОКПП: НОМЕР_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,
У подальшому 01 червня 2024 року близько 17 год 02 хв у ході конфлікту ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання тілесних ушкоджень, тримаючи правою рукою весло, наніс металевою частиною весла один удар в ділянку правої кисті ОСОБА_6 . Після чого конфлікт було припинено.
У результаті протиправних дій ОСОБА_5 спричинив умисні тілесні ушкодження ОСОБА_6 , а саме: в ділянці правої кисті по тильній поверхні садно неправильної овальної форми розміром 3,4х1,9 см під шкіркою коричневого кольору вище рівня оточуючих тканин, які згідно з висновком експерта № 906 від 12 липня 2024 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в умисному завданні одного удару ОСОБА_6 , ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, умисне легке тілесне ушкодження.
У подальшому 01 червня 2024 року близько 17 год. 02 хв. у ході конфлікту ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання тілесних ушкоджень, тримаючи правою рукою весло, наніс металевою частиною весла один удар в ділянку ліктьового суглобу лівої руки ОСОБА_6 , внаслідок чого трубка від весла зігнулася.Після чого конфлікт було припинено.
У результаті протиправних дій ОСОБА_4 спричинив умисні тілесні ушкодження ОСОБА_6 , а саме: закритий крайовий перелом ліктьового відростку лівого передпліччя, які згідно з висновком експерта № 906 від 12 липня 2024 року не були небезпечними для життя, спричинили тривалий розлад здоров`я і за цими ознаками кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в умисному нанесенні ОСОБА_6 удару, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, умисне спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, запевнив, що такого вчиняти більше не буде, попросив пробачення у потерпілого і пояснив, що дійсно 01 червня 2024 року після обіду ближче до вечора перебували разом з братом ОСОБА_4 на ставку поблизу АДРЕСА_2 та ловили раків. В цей час до них підплив на човні ОСОБА_6 та зробив їм зауваження з приводу вилову раків, яких потім взяв і випустив у водойму, на цьому ґрунті виникли неприязні відносини. Після чого, тримаючи правою рукою весло, наніс металевою частиною весла удар в ділянку правої кисті ОСОБА_6 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, запевнив, що такого вчиняти більше не буде, попросив вибачення у потерпілого та пояснив, що дійсно 01 червня 2024 року після обіду ближче до вечора перебували разом з братом ОСОБА_5 на ставку поблизу АДРЕСА_2 та ловили раків. В цей час до них підплив на човні ОСОБА_6 та зробив їм зауваження з приводу вилову раків, яких потім взяв і випустив у водойму, на цьому ґрунті виникли неприязні відносини. Після чого, тримаючи правою рукою весло, наніс металевою частиною весла один удар в ділянку ліктьового суглобу лівої руки ОСОБА_6 , внаслідок чого трубка весла зігнулася.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України, оскільки він у ході конфлікту з ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, тримаючи правою рукою весло, наніс металевою частиною внесла один удар в ділянку правої кисті ОСОБА_6 .
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 122 КК України, оскільки він у ході конфлікту з ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, тримаючи правою рукою весло, наніс металевою частиною весла удар в ділянку ліктьового суглобу лівої руки ОСОБА_6 .
Обвинувачені повністю визнали свою вину в інкримінованих їм органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях, погоджуються із кваліфікацією вчинених ними діянь, а прокурор у судовому засіданні не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, тобто обставини справи ніким не оспорюються.
Заслухавши пояснення обвинувачених, потерпілого, з`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинувачених, суд відповідно до ч. 3 ст. 26 та ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченими змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинувачених, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують осіб обвинувачених.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.
При розгляді вказаного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст. 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_5 відповідно до положень ст. 12 КК України вчинив кримінальний проступок, у вчиненому розкаявся, тяжкі наслідки від вчиненого не настали, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, звернень та скарг щодо порушення громадського порядку від односельців на поведінку ОСОБА_5 до виконавчого комітету Миколаївської сільської ради не надходило, має малолітню дитину, публічно вибачився перед потерпілим.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вказаного правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, дані про особу ОСОБА_5 , який визнав вину, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатрата лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий. Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити у межах санкції, передбаченої ч.1 ст.125 КК України, у виді штрафу.
Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який є не судимим, за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, публічно вибачився перед потерпілим, тяжких наслідків від злочину не настало.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст.67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 122 КК України необхідно призначити у виді одного року обмеження волі.
Крім того, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, беручи до уваги особу винного, який є не судимим, характеризується позитивно, зважаючи на наявність вищевказаних пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку.
Звільняючи обвинуваченого від реального відбування покарання, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України, для контролю за його поведінкою в період іспитового строку.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченим не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Керуючись ч.3 ст.349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченим, потерпілому та прокурору після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1