Справа №718/2895/24
Провадження №1-кп/718/122/24
У Х В А Л А

про призначення судового розгляду

02.10.2024 року м.Кіцмань Чернівецької області

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000806 від 16.02.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в:

Кримінальне провадження підсудне Кіцманському районному суду Чернівецької області, підстав для закриття кримінального провадження, передбачених ст.284 КПК України, немає.

Обвинувальний акт затверджений прокурором і відповідає вимогам ст.291 КПК України. Підстави для повернення обвинувального акта відсутні.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Обвинувачений не заперечив проти призначення судового розгляду.

Захисник не заперечив проти призначення судового розгляду.

З врахуванням думки учасників, суд вважає можливим призначити судовий розгляд, який провести у відкритому судовому засіданні. Підстав для здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні та колегіально судом у складі трьох професійних суддів немає.

Всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені, визначено склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Враховуючи вищенаведене, вислухавши думку учасників судового провадження щодо можливості призначення судового розгляду, враховуючи, що відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч.3 ст.314 КПК України, суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

30 вересня 2024 року до Кіцманського районного суду Чернівецької області надійшло клопотання прокурора відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

У клопотанні прокурор просить продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» на 60 днів, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 242240 грн та покладенням відповідних обов`язків.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати ризики вчинення обвинуваченим наступних дій: 1) переховуватися від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України); 2) незаконно впливати на свідків (п.3 ч.1 ст.177 КПК України); 3) вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Зокрема, у клопотанні прокурор стверджує, що ризик переховування обвинуваченого від суду обумовлюється, серед іншого, суворістю передбаченого покарання позбавлення волі на строк від 3 до 7 років; ризик незаконного впливу на свідка ОСОБА_6 , на думку прокурора, полягає в тому, що обвинувачений обізнаний про особу свідка, який був залучений для конфіденційного співробітництва, а тому обвинувачений, перебуваючи на свободі, може здійснити вплив на останнього, в тому числі шляхом здійснення погроз та умовлянь змінити свідчення; ризик вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 офіційно не працює, при цьому утримує неповнолітнього сина та цивільну дружину, тому існує ризик продовження збуту зброї, боєприпасів та вибухових пристроїв, або інших злочинів, з метою задоволення матеріальних потреб сім`ї.

З метою запобігання вказаним ризикам, а також з врахуванням того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого, прокурор у клопотанні просить суд продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» на 60 днів, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 242240 грн та покладенням відповідних обов`язків.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вказане клопотання підтримав з наведених в ньому підстав та просив його задовольнити.

Захисник у підготовчому судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стверджував, що відсутні ризики, про які зазначив прокурор, просив врахувати характеризуючі обставини щодо обвинуваченого, який за його словами є волонтером, зазначив, що обвинувачений від слідства не переховувався, має неповнолітню дитину, а його матір є особою з інвалідністю ІІІ групи.

Крім того, захисник просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, а у випадку якщо запобіжний захід у виді тримання під вартою буде продовжено, то зменшити обвинуваченому розмір застави до п`ятдесяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про продовження відносно нього строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, а у випадку якщо запобіжний захід у виді тримання під вартою буде продовжено, то зменшити йому розмір застави до п`ятдесяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки сума у розмірі 242240 грн є для нього занадто великою.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши подане прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений вст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто у незаконному поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами, а саме у носінні, зберіганні, придбанні та збуті вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

До обвинуваченого ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який діє до 05 жовтня 2024 року.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому суд враховує наявність обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у його вчиненні, оскільки, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, яке згідно з санкцією вказаної статті карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Суд вважає, що враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.263 КК України, він, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Крім того, суд вважає доведеним те, що існує реальна загроза того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може впливати на свідка, а тому існує ризик незаконного впливу на свідка з метою зміни його показань на свою користь, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідка слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПКУкраїни). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

У зв`язку з цим суд вважає неможливим забезпечення контролю за поведінкою обвинуваченого в умовах, які не пов`язані з триманням під вартою та відповідно запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Таким чином, наявність висунутого ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, враховуючи співрозмірність вчиненого діяння його наслідкам, дає підстави для продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого у виді тримання під вартою.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимстаттею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятоюстатті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд звертає увагу на високий ступінь суспільної небезпеки даного кримінального правопорушення, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На думку суду, у даному випадку такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт, про застосування якого просять обвинувачений та його захисник не зможе запобігти наявним вищеперерахованим ризикам, тому у застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту слід відмовити.

Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованим клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та приходить до висновку про наявнісь підстав для його задоволення та необхідність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 60 днів, до 30 листопада 2024 року включно.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи вищезазначене, враховуючи клопотання сторони захисту про зменшення обвинуваченому розміру застави до п`ятдесяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, суд вважає за можливе визначити обвинуваченому заставу відповідно у сумі п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.

Крім цього, застосовуючи до обвинуваченого альтернативний запобіжних захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, суд вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого відповідні обов`язки.

Керуючись ст.ст.183, 194, 196, 197, 314, 315, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, призначити до відкритого судового розгляду в залі судових засідань Кіцманського районного суду Чернівецької області на 10 жовтня 2024 року о 12 год. 00 хв.

У судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого та захисника.

У задоволенні усного клопотання захисника про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» на 60 днів,

до 30 листопада 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 50 (п`ятдесяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі внесення ним застави у визначеному розмірі він підлягає звільненню з під варти і з того моменту буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення ОСОБА_4 застави, покласти на нього на строк два місяці до 30 листопада 2024 року включно наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися із с. Мамаївці Чернівецького району Чернівецької області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- утримуватися від спілкування із свідком ОСОБА_6 ;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк дії ухвали в частині продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою становить 60 днів

до 30 листопада 2024 року включно.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, а також направити до Державної установи "Чернівецький слідчий ізолятор".

На ухвалу в частині продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1