Справа № 602/698/24
Провадження № 1-кп/602/89/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" серпня 2024 р. м. Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000133 від 01.06.2024, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Білка Лановецького району Тернопільської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, працює медичною сестрою в Центрі первинної медико-санітарної допомоги (м. Тернопіль), з середньо-спеціальною освітою, пенсіонерки, особи з інвалідністю III групи, одруженої, раніше не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , діючи всупереч встановленим правилам щодо охорони земель, порушуючи вимоги законодавства щодо особливого порядку надання земельних ділянок у користування та оренду, достовірно знаючи, що у неї відсутні будь-які дозвільні документи на право власності, користування або оренду земельної ділянки, діючи умисно до 01 червня 2024 року здійснювала обробіток та вирощування сільськогосподарських культур на частині земельній ділянці площею 0,0811 га, яка знаходиться вздовж залізничної колії, на відстані км 101 + 900 м (т. А) - км 101 + 949 м (т. Б ) на перегону Збараж-Ланівці, та відповідно до ст. 6 ЗУ «Про залізничний транспорт», ст. 112 Земельного кодексу України є охоронною зоною.

Зі змісту пункту «б» частини першої статті 112 Земельного кодексу України убачається, що охоронні зони створюються, серед іншого, уздовж ліній електропередач, земель транспорту, навколо промислових об`єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти.

Відповідно до частин третьої-п`ятої статті 6 Закону України «Про залізничний транспорт» від 04.07.1996 №273/96-ВР для забезпечення у межах смуги відведення нормальної експлуатації залізничних колій, ліній електропостачання та зв`язку, інших пристроїв та об`єктів залізничного транспорту загального користування, а також у місцях, де є небезпека зсувів, обвалів, розмивів, селей, снігозанесень та інших небезпечних впливів, встановлюються охоронні зони. Охоронні зони - ділянки землі, прилеглі до земель залізничного транспорту загального користування і необхідні для забезпечення збереження, міцності та стійкості споруд, пристроїв та інших об`єктів залізничного транспорту. Порядок встановлення охоронних зон, їх розміри і режим користування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Планом меж смуги відводу лінії Ланівці-Тернопіль Львівської залізниці в адміністративних межах Лановецького району Тернопільської області від км 88+000 до км 113+590 (проект №459-Л) від 1987 року та протоколом огляду місця події від 04.06.2024 самовільно зайнята земельна ділянка знаходиться в смузі відведення залізниці.

Внаслідок вказаних неправомірних дій ОСОБА_5 Регіональній філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» завдано матеріальної шкоди на суму 5 809 грн., що підтверджується довідкою залученого спеціаліста від 21.06.2024.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 197-1 КК України, як самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене щодо земель в охоронних зонах.

У судовому засіданні ОСОБА_5 подала письмове клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності, у зв`язку зі зміною обстановки. Клопотання обґрунтоване тим, що вона вперше вчинила нетяжкий злочин, шкода, заподіяна внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, відшкодована повністю, на даний час самовільно зайнята земельна ділянка звільнена та нею не використовується. Вона є пенсіонеркою та інвалідом ІІІ групи. Просить звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечила проти звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої ОСОБА_5 у зв`язку із зміною обстановки, з підстав, викладених у клопотанні.

Представник потерпілого ОСОБА_4 також не заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про звільнення її від кримінальної відповідальності. Додатково пояснив, що нарахована шкода у зв`язку із самовільним зайняттям земельної ділянки відшкодована обвинуваченою в повній мірі. Земельна ділянка звільнена та приведена у попередній стан.

Обвинуваченій ОСОБА_5 роз`яснено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі на підставі ст. 48 КК України є нереабілітуючою підставою, між тим, обвинувачена в повному обсязі визнала свою вину у вчиненому та щиро кається у скоєному.

Розглянувши клопотання обвинуваченої, матеріали кримінального провадження, заслухавши думки прокурора та представника потерпілого з приводу заявленого клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною першою статті 285 КПК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 роз`яснено, що в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила. При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності. Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Згідно з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду від 02.07.2020 (справа № 613/1202/17), необхідною підставою звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України є встановлення того, що протягом певного часу обстановка, яка оточувала особу на момент вчинення кримінального правопорушення, змінилась таким чином, що позитивно впливає на неї і робить маловірогідним вчинення даною особою нового тотожного або однорідного кримінального правопорушення.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 756/12390/18, застосування інституту звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки є дискреційними повноваженнями суду. При цьому ретельній перевірці судами підлягають дані про особу обвинуваченого, його вік, ставлення до вчиненого.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 197-1 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,0811 га, яка знаходиться вздовж залізничної колії, на відстані км 101 + 900 м (т. А) - км 101 + 949 м (т. Б) на перегону Збараж-Ланівці, звільнена, перебуває у розпорядженні власника та приведена до стану, який передував обробці землі, нанесена шкода, яка за матеріалами справи носить розрахунковий характер в розмірі 5809 грн, повністю відшкодована обвинуваченою ОСОБА_5 , що підтверджується заявою представника потерпілого ОСОБА_6 , а також поясненнями представника потерпілого ОСОБА_4 , наданими в судовому засіданні.

Обвинувачена ОСОБА_5 є пенсіонером, особою похилого віку, особою з інвалідністю III групи, має постійне місце роботи, працює медичною сестрою, вперше вчинила нетяжкий злочин, до кримінальної відповідальності раніше не притягалася, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обвинувачена щиро розкаюється у вчиненому, звільнила земельну ділянку, яку обробляли ще її батьки, привела її у попередній стан, що передував обробітку землі. На переконання суду щире каяття обвинуваченої, формування у неї під час досудового розслідування та судового провадження стійкого усвідомлення про те, що вона вчинила неправомірно обробляючи земельну ділянку без отримання правовстановлюючих документів на цю ділянку, робить малоймовірним вчинення нею подібного правопорушення у майбутньому.

Встановлені вище обставини свідчать про те, що після вчинення кримінального правопорушення, обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння втратило суспільну небезпечність та й сама обвинувачена перестала бути суспільно небезпечною особою. Обстановка, яка оточувала обвинуваченого на момент вчинення злочину, змінилася таким чином, що позитивно впливає на неї і робить маловірогідним вчинення нею нового тотожного або однорідного злочину.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявні підстави для звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.197-1 КК України, на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.

Застосування вказаної норми закону у даному випадку є виправданим, оскільки на переконання суду виправлення особи, яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї заходів кримінально-правової репресії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 288 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, речові докази та процесуальні витрати кримінальному провадженні відсутні; цивільний позов представником потерпілої юридичної особи не заявлявся, запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався.

Керуючись ст. 48 КК України, п.1 ч.2 ст. 284, 285-286, 372 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку АДРЕСА_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, на підставі ст. 48 КК України.

Кримінальне провадження № 0000133 від 01 червня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 02 вересня 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1