Справа № 646/5645/24
№ провадження 1-кп/646/848/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2024 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000343 від 03.02.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Архангельськ, громадянина України, українця, з освітою 9 класів, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого: 1) 20.11.2000 Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 140 КК України до 1 року позбавлення волі, відповідно до ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 1 рік 6 місяців, штраф 680 гривень; 2) 27.04.2005 Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 296 КК України до обмеження волі на строк 3 роки, відповідно до ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком на 3 роки; 3) 01.06.2007 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 8 років 9 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 20.09.2014 з Диканівської ВК Харківської області (№12) за відбуттям строку; 4) 06.07.2018 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 21.04.2021 року звільнений з Темнівської виправної колонії Харківської області (№ 100) за відбуття строку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

Формулювання обвинувачення ОСОБА_3 , визнаного судом доведеним.

На початку вересня 2022 року (точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період воєнного стану, знаходячись на АДРЕСА_2 , проник на територію будинку АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які у зв`язку з військовими діями виїхали за межі населеного пункту.

Перебуваючи на вище зазначеній території домоволодіння ОСОБА_3 помітив, що у приміщенні гаражу з відкритими дверима знаходяться мотоцикл «Musstang МТ125-8», 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки ВАЗ 21063, 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У цей час, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщені гаражу, визначив предметом свого злочинного посягання автомобіль марки ВАЗ 21063, 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності потерпілій ОСОБА_7 .

Надалі, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, достеменно знаючи, що його дії залишаться непоміченими потерпілим, ОСОБА_3 , підійшов до автомобіля марки ВАЗ 21063, 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який фактично належить та яким користується ОСОБА_7 , сів на нього та за допомогою ключів, які знаходились в замку запалювання, запустив двигун, привівши у рух транспортний засіб. Після цього ОСОБА_3 поїхав у невідомому напрямку, тим самим з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадений транспортний засіб на свою користь та в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому згідно висновку експерта № 450М від 27.02.2023 матеріальну шкоду на суму 46 810,00 грн.

Крім цього, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наприкінці вересня 2022 року (точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим), будучи обізнаним про дію воєнного стану на території України, достеменно знаючи, що у приміщенні гаражу, за адресою: АДРЕСА_3 , знаходиться мотоцикл «Musstang МТ 125-8» 2019 року випуску, а також те, що власники будинку на даний час знаходяться за межами населеного пункту, через військові дії на території України, вирішив вчинити незаконне заволодіння вищезазначеним транспортним засобом.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, діючи повторно, впевнившись, що його дії залишаться непоміченими, ОСОБА_3 проник до приміщення гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , через відчинені двері, підійшов до мотоциклу «Musstang МТ 125-8» 2019 року випуску, який фактично належить та яким користується ОСОБА_6 , сів на нього та за допомогою ключів, які знаходились в замку запалювання, запустив двигун, привівши у рух транспортний засіб.

Після цього, ОСОБА_3 поїхав у невідомому напрямку, тим самим з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадений транспортний засіб на свою користь та в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому згідно висновку експерта №246М від 27.02.2023 матеріальну шкоду на суму 21 938,55 грн.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначала про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, зібраними матеріалами справи, необхідність призначення останньому покарання в межах санкції вищезазначеної статті КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців та про відсутність підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України. Крім того, прокурор просила залишити обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, запобіжний захід у виді тримання під вартою, також просила вирішити питання речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження та стягнути з обвинуваченого витрати на проведення експертиз під час кримінального провадження на користь держави.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст. 135 КПК України, що відповідно до вимог ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. З клопотаннями та заявами до суду не зверталися.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, визнав у повному обсязі, повністю підтвердив фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень, надав пояснення щодо місця, часу, способу вчинення злочинів так, як вони встановлені судом.

Зокрема зазначив, що у вересні 2022 року гуляв по вулиці, дізнався, що «Бузови» поїхали. Зайшов до гаражу, відкрив його та побачив там машину і мотоцикл, після чого перегнав їх собі. В подальшому машину забрали військові, мотоцикл поліція. Зазначив, що з «Бузовими» не розмовляв, прийшов і без попередньої домовленості забрав транспортні засоби, належні їм. Авто знаходилось у дворі, на мотоциклі їздив по селу. Вночі прийшов військовий і забрав машину з його двору.

Суду пояснив, що у вчиненому щиро розкаюється. Просить суворо його не карати.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 підтримала пояснення свого підзахисного, та враховуючи визнання ним вини у скоєнні кримінальних правопорушень, просила призначити покарання в межах санкцій відповідних статей КК України, в межах найнижчої межі, передбаченої за вчинені кримінальні правопорушення.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, з проникненням до приміщення.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він офіційно не працює, неодружений, раніше неодноразово судимий, зокрема, за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, продовжує вчиняти злочини проти власності, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до п. 1, ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 раніше був засуджений 20.11.2000 Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 140 КК України до 1 року позбавлення волі, відповідно до ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 1 рік 6 місяців, штраф 680 гривень; 27.04.2005 Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 296 КК України до обмеження волі на строк 3 роки, відповідно до ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком на 3 роки; 01.06.2007 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 8 років 9 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 20.09.2014 з Диканівської ВК Харківської області (№12) за відбуттям строку; 06.07.2018 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 21.04.2021 року звільнений з Темнівської виправної колонії Харківської області (№ 100) за відбуття строку. Судимість, зокрема за останнім за часом, вироком не знято та не погашено в установленому законом порядку.

За даним вироком ОСОБА_3 вчинив умисний злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України, де кваліфікуючої ознакою виступає вчинення злочину особою, яка раніше вчинила незаконне заволодіння транспортним засобом або кримінальне правопорушення, передбачене статтями 185, 186, 187, 189-191, 262, 290, 410 цього Кодексу, що у відповідності до положень п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив та їх правові наслідки» від 04.06.2010 №7, визнається повторністю.

Отже, при кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч.2 ст.289 КК України враховано кваліфікуючу ознаку повторність.

Таким чином, рецидив злочинів як обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_3 не підлягає застосуванню.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Також суд ураховує, що відповідно до ч. 1 ст. 33 КК України сукупністю злочинів є вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден з яких її не було засуджено.

У відповідності до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Враховуючи конкретні обставини справи, а також те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься тяжких злочинів відповідно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працює, неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні не має, його майновий стан, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, раніше судимий,. Суд приходить до переконання що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, без конфіскації майна та відсутність підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для подальшого виправлення ОСОБА_3 , попередження скоєння ними нових кримінальних правопорушень та відповідає таким принципам Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимність мети та невідворотність покарання.

03.04.2024 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 31.05.2024.Визначено заставу, як запобіжний захід, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_3 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 121 120, 00 грн.

Ухвалами Червонозаводського районного суду м. Харкова обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, востаннє до 15.09.2024.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_3 судом призначено покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, тому до набрання вироком законної сили стосовно нього необхідно залишити без змін раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України, на підставі якої з обвинуваченого підлягають стягненню витрати на проведення судових експертиз на користь держави.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Строк покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дати набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 02 квітня 2024 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням: судової транспортно-товарознавчої експертизи №246М від 27.02.2023 у сумі 566,31 грн., судової транспортно-товарознавчої експертизи №450М від 27.02.2023 у сумі 566,31 грн.

Речові докази по кримінальному провадженню: мотоцикл марки «Mustang МТ125-8», 2019 року випуску, чорного кольору, з д.н.з. НОМЕР_1 - вважати повернутим власнику ОСОБА_6 ; легковий автомобіль ВАЗ 21063, 1993 року випуску, з д.н.з. НОМЕР_2 -вважати повернутим власнику ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1