Єдиний унікальний номер: 343/1270/23
Номер провадження: 1-кп/343/53/24
У Х В А Л А

09 вересня 2024 року м. Долина

Долинський районний суд Івано - Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано - Франківської області матеріали об`єднаного кримінального провадження №1-кп/343/53/24 внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000270 від 02.08.2022 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190; ч. 2 ст. 190; ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю: прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

на розгляді в суді перебуває дане кримінальне провадження.

10 липня 2024 року ухвалою суду обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у період з 23.00 год до 06.00 год., із покладенням обов`язків, на строк два місяці.

Прокурор ОСОБА_6 подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обґрунтовує подане клопотання тим, що у червні 2022 року у обвинуваченого ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном (коштами) шляхом обману і з метою його реалізації, останній розмістив у соціальній мережі "Facebook" неправдиві оголошення про продаж транспортних засобів, спеціальної техніки та мототехніки під виглядом їх продажу, хоча не мав їх у наявності та заздалегідь не мав на меті їх реалізувати. Своїми протиправними діями, обвинувачений ОСОБА_3 , заподіяв потерпілим: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , матеріальні збитки.

Окрім цього, у червні 2022 року, обвинувачений ОСОБА_3 розмістив у соціальній мережі "Facebook" під ніком " ОСОБА_33 " неправдиві оголошення про продаж транспортних засобів та мототехніки, хоча не мав їх у наявності та заздалегіть не мав на меті їх реалізувати. Своїми протиправними діями, обвинувачений ОСОБА_3 , заподіяв потерпілим: ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , матеріальні збитки.

Причетність обвинуваченого ОСОБА_3 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час судового розгляду наявні ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується.

Підстави для зміни запобіжного заходу на даний час відсутні.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захсиник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечили щодо задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши подане прокурором клопотання, матеріали кримінального провадження, суд приходить висновку про необхідність задоволення клопотання, з огляду на таке.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч. 1 ст. 2 КПК України).

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору.

Як передбачено ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби (ч. 1 ст. 181 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст. 12 КК України є кримінальним проступком та нетяжким злочином, за які, у разі визнання його винуватим, передбачена відповідальність у томі чилі і у виді позбавлення волі, а, тому, він усвідомлює неминучість покарання, що може спонукати його переховуватись від суду та перешкоджати судовому провадженню.

В ході розгляду даного клопотання суд дійшов висновку, що ризики, встановленні при вирішенні питання про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не зменшились, продовжують існувати, та у судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше застосування даного запобіжного заходу.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій, які можуть зашкодити кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

На переконання прокурора, в цьому провадженні існують ризики, що обвинувачений може: переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Заявлені прокурором ризики заслуговують на увагу та продовжують існувати.

Ймовірна можливість переховування обвинуваченого від суду підтверджується тим, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується, передбачають, зокрема, покарання у виді позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для нього переховуватись від суду.

Продовжує існувати і ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, оскільки злочинна діяльність обвинуваченого є багатоепізодною та ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, застосувати інший, більш м`який вид запобіжного заходу, неможливо, оскільки такий не забезпечать запобіганню вищевказаним ризикам.

За таких обставин суд приходить висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід задовольнити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 110, 176-178, 181, 193, 194, 196, 205, 372, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період з 23.00 год до 06.00 год., на строк 2 (два) місяці, тобто до 09 листопада 2024 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 на строк 2 (два) місяці, тобто до 09 листопада 2024 року такі обов`язки:

- прибувати до органів прокуратури або суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Калуського району Івано - Франківської області без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання або роботи;

- здати до органів Державна міграційна служба України усі наявні паспорти громадянина України для виїзду закордон, зокрема: ER721279 дата видачі 28.05.2014 дійсний до 28.05.2024, FS 881129 дата видачі 12.10.2018 дійсний до 12.10.2028, FZ 408974 дата видачі 18.09.2020 дійсний до 18.09.2030 та інші документи для виїзду за кордон на час, до прийняття кінцевого процесуального рішення у справі, або до постановлення відповідного рішення, щодо зняття такого обмеження.

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 Кримінально процесуального кодексу України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1