Справа № 461/6291/24
Провадження № 1-кс/461/4624/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2024 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про часткову відмову у задоволенні клопотання, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із даною скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого ОСОБА_4 від 03.06.2024 року у кримінальному провадженні № 0000952 та зобов`язати слідчого призначити та провести судово-автотехнічну експертизу згідно поданого клопотання на підставі вихідних даних зазначених у клопотанні.

В обгрунтування скарги покликається на те, що 03.06.2023 року слідчий ВРЗуСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 постановив рішення, яким частково задовольнив подане ним клопотання в порядку ст. 220 КПК України на проведення слідчих дій, а саме відмовив у проведенні судово-автотехнічної експертизи. Так, постановляючи рішення про відмову у задоволенні клопотання про призначенні судово-автотехнічної експертизи слідчим зазначено про те, що з показів водія ОСОБА_5 не вбачається, шо він бачив будь-якого пішохода рухаючись трактором по дорозі, в тому числі ОСОБА_6 у дальньому світлі фар, а тому немає підстав заявляти експерту, що водій трактора повинен бачити пішохода на відстані 80 метрів, та що можливо ОСОБА_6 появився там в проміжок часу з моменту перемикання світла фар трактора з режиму «дальнє» в режим «ближнє». Однак, на думку скаржника, таке обгрунтування слідчим відмови у призначенні та проведенні судово-автотехнічної експертизи згідно поданого клопотання не відповідає зібраним матеріалам справи. Так у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 188/2017-мк від 06.11.2017 року вбачається, що виходячи із наявних пошкоджень одягу, потерпілий ОСОБА_6 в момент спричинення йому первинних пошкоджень був обернений до травмуючого предмета задньо-лівою поверхнею тіла. З вказаного висновку експерта підтверджується той факт, що пішохід ОСОБА_6 в момент наїзду знаходився на проїзній частині дороги та був повернутий задньо-лівою поверхнею тіла до трактора, який рухався в попутному напрямку. Будучи допитаний у справі волій ОСОБА_7 зазначив, що керуючи транспортним засобом, він рухався ближче до обочини дороги і в момент ДТП напряму руху не змінював. У відповідності до проведеного слідчого експерименту вбачається що з кабіни трактора водій ОСОБА_7 бачив пішохода в дальньому світлі фар на відстані 80 метрів, а отже зобов`язаний як водій був бачити ОСОБА_6 на значній відстані до настання ДТП, а отже керувати трактором з дотриманням ПДР. Скаржник зазначає, що те, що водій ОСОБА_7 не бачив пішохода ОСОБА_6 , як він дає покази, до моменту наїзду є його способом захисту, оскільки рухаючись по дорозі водій повинен дотримуватися ПДР, керувати транспортним засобом з врахуванням видимості в напрямку руху, погодних умов, тощо. Подаючи клопотання про призначення та проведення судово автотехнічної експертизи скаржником зазначено про те, що в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні слідчими було призначено та проведено ряд автотехнічних експертиз, які враховуючі різні вихідні дані дали різні за змістом відповіді на поставлені питання. Проте в ході досудового розслідування слідчими не булі з`ясовані та перевірені фактичні обставини настання ДТП враховуючи технічні характеристики трактора «Challenqer MТ 686D» та ширину проїзної частини дороги. Так згідно даних ширина вказаної моделі трактора складає - 2720 мм (272 см.). Ширина дороги складає на місці ДТП 6 метрів, тобто по 3 метри як права так і ліва смуги дороги. Якщо прийняти до уваги ширину тулуба дорослої людини, в тому числі потерпілого ОСОБА_6 , то така була не менше 30 см. Зазначені обставини, на думку скаржника, дають підстави стверджувати про те, що трактор під керуванням ОСОБА_5 рухаючись по правій смузі руху дороги ніяк не міг розминутися з потерпілим, який рухався в попутному напрямі, оскільки ширина трактора та дорослої людини, а саме потерпілого є більшою ніж 3 метри (272 см+30 см). Скаржник зазначає, що викладене вказує на те, що водій ОСОБА_7 рухаючись вказаним трактором по вул. Липниківській в с.Батятичі порушив вимоги п.п. 1.5,1.10 (в частині значення «край проїзної частини», «небезпека для руху», п. 12.2,13.1 Правил дорожнього руху. Проте зазначені обставини не були предметом дослідження попередніх експертиз, а відтак виникає необхідність у призначені та проведенні повторної судово-автотехнічної експертизи і на вирішення експертів слід поставити наступні питання:

1) Як в даній дорожній ситуації повинен був діяти водій ОСОБА_7 у відповідності до технічних вимог ПДР України?

2) Чи мав водій ОСОБА_7 технічну можливість уникнути ДТП при роз`їзді з зустрічним транспортним засобом «Камаз», в той час, коли в попутному з трактором напрямку рухався пішохід ОСОБА_6 , враховуючи ту обставину, що водій трактора не мав фактично можливості виїхати на зустрічну смугу руху.?

3) Яка технічна причина настання даної ДТП?

Тому, скаржник стверджує, що подане клопотання про призначення та проведення експертизи відповідає вимогам ст.ст.242-244 КПК України та подане відповідно до вимог ст.2 КПК України.

Скаржник у судовому засіданні скаргу підтримав з наведених у ній підстав.

Слідчий СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 подав до суду письмові заперечення на скаргу, в яких просив відмовити у задоволенні скарги. В обґрунтуванні своєї позиції зазначив, що в ході проведення розслідування встановити факт знаходження потерпілого ОСОБА_6 на проїзній частині чи на узбіччі в нерухомому чи рухомому стані, до моменту перемикання світла фар трактора з режиму «дальнє» до режиму «ближнє» не представилось можливим, оскільки з показань водія ОСОБА_9 не вбачається, що він бачив будь-якого пішохода, в тому числі ОСОБА_6 у дальньому світлі фар і такий перебував в його полі зору, так і безпосередньо перед наїздом при ближньому світлі фар. А тому при призначенні автотехнічної експертизи задавати експерту, що водій трактора бачив та повинен був бачити пішохода на відстані 80 м. і такий (пішохід) весь час знаходився у місці, в якому його починає бути видно при дальньому світлі фар трактора, не є об`єктивним, адже немає жодних неспростовних фактів, що він там до цього моменту знаходився, а не появився в проміжок часу, з моменту перемикання світла фар трактора з режиму «дальнє» і його видимості на відстані 80м. і до режиму «ближнє» та видимості пішохода на відстані 12,4 м. у ближньому світлі фар. Враховуючи вищенаведене, і те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, слідчий не може взяти на себе відповідальність та надати експерту вихідні дані, які базуються на припущеннях, в тому числі зацікавленої сторони (потерпілого та її представника) оскільки усвідомлює, що це призведе до хибних висновків експертизи, а тому у задоволенні клопотання адвоката було відмовлено. Крім цього, слідчий просив проводити розгляд скарги за його відсутності.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000952 від 31.10.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом ДТП, яке відбулося 30.10.2012 року приблизно о 18 год. 30 хв. при якому водій ОСОБА_9 , керуючи колісним трактором «CHELLENGER MT685D» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у АДРЕСА_1 , під час руху по АДРЕСА_2 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Внаслідок даної ДТП пішоходу ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження від яких він помер на місці пригоди.

В ході досудового розслідування, 21.05.2024 року представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого із клопотанням, у якому просив призначити повторну судово-автотехнічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1) Як в даній дорожній ситуації повинен був діяти водій ОСОБА_11 у відповідності до технічних вимог ПДР України?

2) Чи мав водій ОСОБА_7 технічну можливість уникнути ДТП при роз`їзді з зустрічним транспортним засобом «Камаз», при конкретній видимості пішохода 80м на дальньому світлі фар, враховуючи ту обставину, що водій трактора не мав фактично можливості виїхати на зустрічну смугу руху?

3) Чи відповідали дії водія ОСОБА_7 вимогам ПДР, при його русі на дальньому світлі фар і чи перебували його дії в даному випадку у причинному зв`язку з настанням даної ДТП?

4) Яка технічна причина настання даної ДТП?

вихідні дані:

1)дорожньо-транспортна пригода мала місце в темну пору доби, на момент ДТП накрапав дощ;

2)водій ОСОБА_9 на момент ДТП керував трактором «Challenqer МТ 686D», ширина якого згідно ТТХ складає 2720 мм.;

3)пішохід ОСОБА_6 до настання ДТП рухався по правому краю проїзної частини дороги в попутному напрямку;

4)видимість пішохода з кабіни трактора в дальньому світлі фар наступає на відстані 80 метрів, на ближньому на відстані 12.4 метра;

5)ширина правої смуги дороги в місці ДТП складає 3 метра.

Постановою слідчого СУ ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_4 від 03.06.2024 року у задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_3 , щодо вжиття заходів для встановлення особи водія автомобіля «КАМАЗ» з яким розминувся трактор під керуванням водія ОСОБА_9 задоволено, а у призначенні повторної судової автотехнічної експертизи з врахуванням того, що ДТП мала місце в темну пору доби, при опадах дощу, видимість пішохода, який знаходиться на правому краю проїзної частини дороги складає 80 м при дальньому світлі фар трактора відмовлено.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура - ст. 2 КПК України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства; прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Пунктом 1 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до п.1 ст.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частиною 2 статті 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Загальні вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій визначені положеннями ст. 223 КПК України. Відповідно до частин 1 та 2 вказаної статті слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати, що слідчий, під час досудового розслідування зобов`язаний провести не всі слідчі (розшукові) дії, які передбачені КПК України, а лише комплекс тих слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, які зможуть забезпечити встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно вимог статті 110 КПК України, рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Згідно положень статті 110 КПК України, постанова слідчого повинна містити посилання на норми КПК України, мотиви прийняття постанови.

Обгрунтовуючи оскаржувану постанову слідчий зазначив, що в ході проведення розслідування встановити факт знаходження потерпілого ОСОБА_6 на проїзній частині чи на узбіччі в нерухомому чи рухомому стані, до моменту перемикання світла фар трактора з режиму «дальнє» до режиму «ближнє» не представилось можливим, оскільки з показань водія ОСОБА_9 не вбачається, що він бачив будь-якого пішохода, в тому числі ОСОБА_6 у дальньому світлі фар і такий перебував в його полі зору, так і безпосередньо перед наїздом при ближньому світлі фар. А тому при призначенні автотехнічної експертизи задавати експерту, що водій трактора бачив та повинен був бачити пішохода на відстані 80 м. і такий (пішохід) весь час знаходився у місці, в якому його починає бути видно при дальньому світлі фар трактора, не є об`єктивним, адже немає жодних неспростовних фактів, що він там до цього моменту знаходився, а не появився в проміжок часу, з моменту перемикання світла фар трактора з режиму «дальнє» і його видимості на відстані 80м. і до режиму «ближнє» та видимості пішохода на відстані 12,4 м. у ближньому світлі фар. Враховуючи вищенаведене, і те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, слідчий прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 у призначенні повторної судової автотехнічної експертизи слід відмовити.

Слідчий суддя, дослідивши оскаржувану постанову, дійшов до висновку, що вона відповідає вимогам Кримінально-процесуального кодексу України, у вказаній постанові зазначені мотиви прийняття із посиланнями на здобуті в ході досудового розслідування докази та розглянута по суті поданого клопотання.

Разом з тим, слідчий суддя, звертає увагу скаржника на те, що згідно ч.1 ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що ухвалена слідчим ВРзСТ СУ ГУНП у Львівській області майором поліції ОСОБА_4 оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає і тому у задоволені скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 318-380 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про часткову відмову у задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 02 серпня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_12