Справа № 461/9417/24
Провадження № 1-кс/461/7281/24
УХВАЛА

04.12.2024 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі:

представника заявника ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_5 , на постанову слідчого про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000577 від 05.06.2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

26.11.2024 року ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 27.09.2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000577 від 05.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

На обґрунтування скарги вказує, що 15.07.2024 року ним було подано до органу досудового розслідування клопотання про проведення слідчих дій, зокрема, слідчого експерименту та призначення за результатами такої слідчої дії судової інженерно-технічної експертизи. Метою проведення вказаного слідчого експерименту було встановлення об`єктивної видимості та оглядовості для водія Toyota Rav 4 (д.н.з. НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 , по ходу її руху щодо автомобіля Renault Duster (р.н.з. НОМЕР_2 . Однак, 20.08.2024 року постановою слідчого йому було відмовлено у задоволенні клопотання.

Представник заявника зазначає, шо службовий автомобіль поліції не перебував в полі зору водія автомобіля Toyota Rav 4 (д.н.з. НОМЕР_1 ) попереду чи позаду транспортного засобу. Окрім того, ОСОБА_5 , розпочавши рух по перехрестю на зелений сигнал світлофора, і проїхавши по ньому певну відстань, побачила передній край передньої частини білого автомобіля Renault Duster (д.н.з. НОМЕР_2 ), і тільки після зіткнення зрозуміла, що це був службовий автомобіль поліції. Вказує, що остання не чула і не могла чути спецсигналів, оскільки перехрестя є шумне, завантажене транспортними засобами, пішоходами, громадським транспортом, генераторами тощо. Із відеозаписів, що перебувають у володінні слідства, також неможливо встановити об`єктивну видимість та оглядовість для водія ОСОБА_5 до моменту настання ДТП.

ОСОБА_3 вказує, що за результатами проведених ним дій було встановлено, що у дорожній обстановці, яка існувала перед ДТП, коли водій ОСОБА_5 знаходилася на відстані 10м. до місця зіткнення, вона не мала об`єктивної можливості виявити автомобіль Renault Duster (р.н.з. НОМЕР_2 ), який рухався із значною швидкістю, оскільки такий на такий момент не перебував у полі її зору.

Наголосив, що слідчим не надано оцінки діям водія автомобіля Renault Duster (р.н.з. НОМЕР_2 ) - інспектора ОСОБА_6 , який перед виїздом на перехрестя не зменшив швидкість і фактично позбавив себе технічної можливості зупинитись. Крім того, на думку заявника, слідчим не враховано, що водії оперативних транспортних засобів мають право проїжджати регульоване перехрестя на червоний сигнал світлофора виключно в разі виконання невідкладного службового завдання. Однак, із листа начальника ВП №2 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області вбачається, що конвойний наряд на службовому автомобілі Renault Duster (д.н.з. НОМЕР_2 ) було призначено для забезпечення конвоювання арештованого за підозрою, у скоєнні кримінального правопорушення, до Галицького районного суду м. Львова для обрання останньому запобіжного заходу. При цьому, таке конвоювання не було невідкладним.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав з наведених в ній підстав та просив таку задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував. Вказав, що за результатами проведених слідчих дій було встановлено, що причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «Toyota Rav 4» ОСОБА_5 вимогам Правил дорожнього руху України, та вказані невідповідності перебувають у причинному зв`язку з фактом даної ДТП. Повідомив, що в ході досудового розслідування було проведено учасникам дорожньо-транспортної пригоди судово-медичну експертизу, відповідно до якої у останніх не було встановлено тяжких чи середньої тяжкості тілесних ушкоджень. У зв`язку із наведеним, вказане кримінальне провадження було закрите на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Вивчивши скаргу та долучені до неї документи, з`ясувавши позицію учасників, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000577 від 05.06.2024 року, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

Судовим розглядом встановлено, що 05.06.2024 близько 11 год. 00 хв. на регульованому перехресті пр. Чорновола- вул. Хімічна, відбулась ДТП (зіткнення трьох ТЗ) за участю службового автомобіля марки «Renault Daster" р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_6 , автомобіля марки «Toyota Rav 4" р.н. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_5 та автомобіля марки «Skoda Octavia" р.н. НОМЕР_5 під керування водія ОСОБА_7 . Внаслідок ДТП тілесні ушкодження отримали: водій автомобіля Renault Daster ОСОБА_6 , його пасажири ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також тілесні ушкодження отримав водій автомобіля «Toyota Rav-4» ОСОБА_5 .

Постановою від 27.09.2024 органом досудового розслідування закрито кримінальне провадження, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Копія оскаржуваної постанови отримана заявником 21.11.2024 року, а отже визначений ч. 1 ст. 304 КПК України десятиденний строк її оскарження не пропущений.

Даючи оцінку доводам скарги про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної постанови, суд керується загальними засадами кримінального провадження та положеннями КПК України (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови), які визначають порядок (процедуру) кримінального провадження.

Так, відповідно до положень ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається кримінальним процесуальним законодавством України.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Ч. 2 ст. 9 КПК України визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення форма вини мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (ст. 91 КПК України).

Відповідно до положень ст. 93 цього Кодексу сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання речей, документів тощо, проведення інших процесуальних дій.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК).

В скарзі представник заявника зазначає, що слідчий, приймаючи рішення про закриття провадження, не дослідив всіх обставин справи, не призначив проведення слідчої дії - слідчого експерименту, а також не врахував, шо дії екіпажу поліції не відповідали вимогам ПДР України, оскільки останні не виконували невідкладного службового завдання, а відтак зробив висновки щодо обставин, що обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно.

При цьому, слідчим суддею встановлено, що під час досудового розслідування слідчим було проведено допити свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , призначено ряд експертиз, зокрема судові інженерно-транспортні експертизи, комплексну судову фототехнічну та інженерно-трасологічну експертизу, судово-медичні експертизи, за результатами проведення яких отримано відповідні висновки експертів.

Згідно висновку експерта за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи № 3315-Е від 24.09.2024 року, у заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Тoyota Rav 4» ОСОБА_5 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами вимогами п.п. 1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу»); 2.3 (підпункту «д»); 3.2 ПДР України, а також вимогами дорожнього знаку 5.16 ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій повинен був рухати відповідно до вимог знаку 5.16 «напрямки руху по смугах» ПДР України та надати дорогу автомобілю «Renault Daster» р.н. НОМЕР_3 , який рухався по пр. Чорновола, із увімкненими проблисковими мачками синього та червоного кольорів із спеціальним звуковим сигналом.

У заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Renault Daster» ОСОБА_6 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»); 3.1; 12.3 ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій повинен із заданого слідчим моменту виникнення небезпеки для руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

У дорожній ситуації водій автомобіля «Skoda Octavia» ОСОБА_7 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»); 3.2; 12.3 ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій повинен був надати дорогу автомобілю «Renault Daster» р.н. НОМЕР_3 , який рухався по пр. Чорновола, із увімкненими проблисковими мачками синього та червоного кольорів із спеціальним звуковим сигналом, а в подальшому із моменту виникнення небезпеки для руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

При заданих вихідних даних, водій ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути настання даної ДТП шляхом своєчасного застосування гальмування.

При заданих вихідних даних дії водія автомобіля «Тoyota Rav 4» ОСОБА_5 з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.п. 1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу»); 2.3 (підпункту «д»); 3.2 ПДР України, а також вимогами дорожнього знаку 5.16 «напрямки руху по смугах» ПДР України та вказані невідповідності перебувають у причинному зв`язку з фактом даної ДТП.

Виходячи із того, що при заданих вихідних даних та за умови руху із допустимою швидкістю 50 км/год, водій автомобіля «Renault Daster» ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути настання даної ДТП шляхом своєчасного застосування гальмування, то в діях водія ОСОБА_6 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б перебували у причинному зв`язку з фактом даної ДТП.

При заданих вихідних даних навіть своєчасна зупинка автомобіля «Skoda Octavia» під керуванням ОСОБА_7 не виключала зіткнення з автомобілем «Toyota Rav 4» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який вже рухався, в некерованому стані після зіткнення з автомобілем «Renault Daster», а тому для водія автомобіля «Skoda Octavia» ОСОБА_7 є ознаки виникнення аварійної обстановки, при якій водій своїми односторонніми діями позбавлений технічної можливості уникнення ДТП. З технічної точки зору в діях водія автомобіля «Skoda Octavia» ОСОБА_7 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходились в причинному зв`язку з фактом даної ДТП.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України висновок експерта є процесуальним джерелом доказів, встановлені вищевказаними висновками обставини стосуються предмету доказування у даному кримінальному провадженні, висновки отримані у встановленому кримінально-процесуальним законом порядку, і за змістом відповідають вимогам ст.ст. 101, 102 КПК України.

Жодних підстав не погодитися з висновками експерта у слідчого не було.

При заданих вихідних даних причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «Тoyota Rav 4» ОСОБА_5 вимогам п.п. 1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу»); 2.3 (підпункту «д»); 3.2 ПДР України, а також вимогами дорожнього знаку 5.16 «напрямки руху по смугах» ПДР України, та вказані невідповідності перебувають у причинному зв`язку з фактом даної ДТП.

Крім того, за результатами проведення судово-медичних експертиз у учасників даної ДТП тяжких чи середньої тяжкості тілесних ушкоджень встановлено не було.

Відсутність хоча б однієї обов`язкової ознаки складу кримінального правопорушення свідчить про відсутність складу кримінального правопорушення, що може бути єдиною підставою для притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При очевидній відсутності складу злочину продовження досудового розслідування у даному кримінальному провадженні буде безпредметним і призведе до порушення розумних строків досудового розслідування.

Слідчий суддя погоджується з позицією слідчого про наявність підстав для закриття кримінального провадження, враховуючи обставини, які були встановлені на досудовому розслідуванні, шляхом проведення слідчих дій.

На думку слідчого судді, слідчий здійснюючи досудове розслідування даного кримінального провадження провів усі необхідні слідчі та процесуальні дії, для встановлення істини у кримінальному провадженні, а тому постанова слідчого є обґрунтованою, такою що ґрунтується на отриманій в ході досудового розслідування інформації та вимогах закону.

Щодо доводів представника скаржника, що водій «Renault Daster» ОСОБА_6 , перебуваючи в складі екіпажу поліції для конвоювання підозрюваного до Галицького районного суду м. Львова з метою обрання останньому запобіжного заходу, не виконував невідкладного службового завдання, а тому не мав права відступати від вимог ПДР України, суд зазначає наступне.

Згідно п.3.1. ПДР України, водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Разом з тим, чинне законодавство України не містить роз`яснення (тлумачення) поняття «невідкладне завдання».

Відповідно до ч.2 ст. 12 КПК України кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого судового рішення про тримання під вартою.

Згідно положень ст. 211 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

З огляду на вищезазначені імперативні вимоги кримінально-процесуального законодавства України, слідчий суддя приходить до переконання, що дії екіпажу щодо конвоювання підозрюваного до слідчого судді для обрання останньому запобіжного заходу, підпадають під ознаки поняття «невідкладне службове завдання».

Крім того, слідчий суддя наголошує, що в силу положень ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Під процесуальною самостійністю слідчого слід розуміти його право на підставі свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приймати відповідні процесуальні рішення та вчиняти дії, пов`язані із рухом досудового розслідування (збирати докази, проводити слідчі та негласні слідчі (розшукові) дії, інші процесуальні дії тощо), застосуванням заходів забезпечення кримінального провадження, за винятком випадків, коли законом передбачене отримання на це згоди прокурора чи слідчого судді, з метою досягнення завдань кримінального провадження.

За приписом п.2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити: відомості про зміст обставин, яка є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, тобто на відповідні пункти і частини статті 284, якою визначені правові підстави закриття кримінального провадження.

Судом встановлено, що за формою оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК України з огляду на зазначення у ній змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів прийнятого рішення, їх обґрунтування та посилань на відповідні положення КПК України.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 128-129, 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_5 , на постанову слідчого про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000577 від 05.06.2024 року,- відмовити.

Повний текст ухвали проголошено 09 грудня 2024 року о 16 год. 00 хв.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1