Провадження №1-кп/635/1159/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року с-ще Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 від 29.10.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Рогань, Харківського району, Харківської області, громадянки України, яка має середню освіту, заміжня, офіційно не працевлаштована, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 168 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2021 року рішенням Харківського районного суду Харківської області малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усиновлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На виконання даного рішення суду 28 грудня 2021 року Новобаварським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в актовому записі №316 від 09 липня 2021 року, про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м. Харкова, внесено наступні зміни: в графі «прізвище» дитини змінено з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », в графі «ім`я» замість « ОСОБА_9 » записати « ОСОБА_10 », в графі «по батькові» замість « ОСОБА_11 » записати « ОСОБА_12 », дату народження дитини « ІНФОРМАЦІЯ_6 » залишити без змін, місце народження залишити без змін «місто Харків, Харківська область, Україна», в графах «батьки» записано: батько - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, мати - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,, громадянка України.

Відповідно до положень ст.226-227 Сімейного кодексу України особа має право на таємницю перебування на обліку тих, хто бажає усиновити дитину, пошуку дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення та її розгляду, рішення суду про усиновлення; дитина, яка усиновлена, має право на таємницю, в тому числі і від неї самої, факту її усиновлення; усиновлювач має право приховувати факт усиновлення від дитини, яка ним усиновлена, і вимагати нерозголошення цієї інформації особами, яким стало відомо про неї як до, так і після досягнення дитиною повноліття, усиновлювач має право приховувати від дитини факт її усиновлення, якщо розкриття таємниці усиновлення може завдати шкоди її інтересам.

Згідно з ч.4 ст.228 Сімейного кодексу України особи, які розголосили таємницю усиновлення, несуть відповідальність, встановлену законом.

На початку жовтня 2024 року, точну дату досудовим розслідуванням встановити не надалось за можливе, ОСОБА_3 перебувала за адресою: АДРЕСА_1 , де також перебувала ОСОБА_13 . В цей час у ОСОБА_3 виник прямий умисел, направлений на розголошення таємниці усиновлення.

Реалізуючи свій умисел, діючи умисно, маючи на меті настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що малолітня ОСОБА_14 не є біологічною донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та була ними усиновлена, в присутності ОСОБА_13 та інших осіб, дані яких під час проведення досудового розслідування встановити не надалось за можливе, в порушення вимог діючого законодавства про нерозголошення таємниці усиновлення, в усній формі, не маючи дозволу на розголошення таємниці усиновлення від усиновлювачів, всупереч інтересам малолітньої дитини та сім`ї ОСОБА_15 заявила, щоб ніхто з місцевих дітей не спілкувався з ОСОБА_14 , а саме: «з дітдомовкою ОСОБА_16 , треба щоб взагалі вилучили ту ОСОБА_10 з родини, вона дурепа і виросте такою ж як її матір дурепою та жінкою легкої поведінки».

До того ж, наприкінці жовтня 2024 року, точну дату досудовим розслідуванням встановити не надалось за можливе, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що малолітня ОСОБА_14 не є біологічною донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та була ними усиновлена, в присутності ОСОБА_17 та інших осіб, дані яких під час проведення досудового розслідування встановити не надалось за можливе, в порушення вимог діючого законодавства про нерозголошення таємниці усиновлення, в усній формі, не маючи дозволу на розголошення таємниці усиновлення від усиновлювачів, всупереч інтересам малолітньої дитини та сім`ї ОСОБА_15 почала голосно розповідати про те, що ОСОБА_18 удочерила ОСОБА_14 та що ОСОБА_3 має намір сповістити біологічних батьків ОСОБА_14 про те, що вона мешкає не в гідних умовах і щоб біологічні батьки забрали ОСОБА_14 .

Таким чином, умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , кваліфіковано як кримінальне правопорушення - кримінальний проступок, предбачений ч. 1 ст. 168 КК України, тобто розголошення таємниці усиновлення (удочеріння) всупереч волі усиновителя (удочерителя).

Письмовою заявою від 15 листопада 2024 р., яка складена в присутності захисника ОСОБА_19 , обвинувачена ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.168 КК України (тобто розголошення таємниці усиновлення всупереч волі усиновителя), згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду, обвинувачена надала згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Письмовою заявою потерпіла ОСОБА_5 не заперечувала проти розгляду обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_3 у спрощеному провадженні, надала згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 168 КК України, як розголошення таємниці усиновлення всупереч волі усиновителя.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого правопорушення, дані про особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання, судом не встановлено.

Обставинами, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона має середню освіту, заміжня, офіційно не працевлаштована, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судима.

Наведене характеризує обвинувачену ОСОБА_3 , як особу, яка не є суспільно небезпечною.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як обвинуваченою, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, кількість епізодів кримінально протиправної діяльності, відношення обвинуваченої до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини та наслідки, особу винної, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 , попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання, їй за вчинене нею кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.168 КК України необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.168 КК України, саме таке покарання на переконання суду є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Матеріальна шкода вчиненим правопорушенням не завдана.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Рогань, Харківського району Харківської області, визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 168 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 КПК України, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1