Справа № 740/358/24
Провадження № 1-кп/740/183/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001092 від 06.12.2020 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Вертіївка, Ніжинського району, Чернігівської області, громадянки України, маючої професійно-технічну освіту, раніше не судимої, не працюючої, не заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8

встановив:

ОСОБА_9 , 05.12.2020 близько 17 год 38 хв, в темний час доби, в умовах недостатньої видимості, не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, керувала автомобілем марки «Volkswagen Passat 1.9 TDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який має Польську реєстрацію. Рухаючись вказаним автомобілем по вул. Миру в с.Вертіївка Ніжинського району Чернігівської області , яка в той час освітлювалась вуличним освітленням, на ділянці дороги поблизу будинку №96, зі швидкістю близько 50 км/год, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинна була і могла їх передбачити, не стежила за дорожньою обстановкою та не відреагувала своєчасно на її зміну, тобто при виникненні перешкоди для руху, а саме: пішохода ОСОБА_10 , який рухався по проїзній частині у попутному напрямку та вів велосипед праворуч від себе, і якого об'єктивно ОСОБА_3 мала можливість виявити, не вжила негайно та своєчасно заходів для зменшення швидкості руху керованого нею транспортного засобу аж до його зупинки або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, маючи технічну можливість таким чином уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 шляхом застосування екстреного гальмування, внаслідок чого здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_10 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: сполученої травми із залученням декількох ділянок тіла, а саме: внутрішньо-черепна травма у вигляді тьмяного крововиливу у м'які тканини голови в лівій потилично-тім'яно-скроневій ділянці голови, рваної рани м'яких тканин голови зліва, субдуральної гематоми зліва в області лобно-скронево-тім'яно-потиличної ділянки субдуральної гематоми, що розташована в аналогічній ділянці та частково правій скроневій ділянці, забою головного мозку в проекції правої скроневої долі у вигляді ділянки (протиудару) енцефаломаляції речовини мозку, а також відкритий перелом кісток носа та перелом передньої стінки лівої гайморової пазухи, закритої тупої травми живота у вигляді розриву селезінки (з послідуючим її видаленням в умовах стаціонару), розрив та крововилив у брижу кишечника (з послідуючим їх ушиванням та дренуванням в умовах стаціонару), рваної рани в проекції лівої здухвинної ділянки (ушита в умовах стаціонару), які зумовлені комплексом однієї травми в умовах дорожньо-транспортної пригоди та в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя. Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_5 внаслідок набряку головного мозку, котрий в свою чергу є наслідком сполученої травми із залученням декількох ділянок тіла.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 порушила вимоги підпункту «б» пункту 2.3 (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі) та пункту 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди), Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями), що є причиною виникнення та настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться у прямому причинному зв'язку з наслідками, які настали в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала та показала, що вона дійсно немає посвідчення водія, хотіла спочатку навчитися їздити. Того вечора вирішила проїхатися на автомобілі разом зі своїми подругами. Вуличне освітлення було добре. Під час руху вона побачила тінь десь за 2 метри, зрозуміла, що це людина, але не зупинилася, і після цього відчула удар. Вона зупинила автомобіль. Побачила на дорозі потерпілого, який був непритомний, але ще живий. Залишилася на місці пригоди до приїзду швидкої, яка забрала потерпілого та повезла у лікарню в м.Ніжин. До цього вона керувала автомобілем близько 4 років, хвороб не має, зір нормальний, чому не побачила раніше чоловіка не знає. Транспортний засіб не зареєстрований та не застрахований.

Цивільний позов визнала частково у сумі 300 000 грн. У лютому 2024 року вона заплатила потерпілим 150 000 грн. Також платила за поминальний обід, але гроші їй повернули. Повідомила, що може віддати автомобіль у відшкодування моральної шкоди. У подальшому обіцяє виплатити потерпілій ще 150 000 грн. Про вчинене дуже шкодує та просить вибачення у потерпілих. Більше за кермо автомобіля ніколи не сяде. Просила не позбавляти її волі, оскільки сама виховує дитину.

Стороною обвинувачення у судовому засіданні були надані наступні письмові докази:

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.12.2020, із схемою та фототаблицею до нього, згідно якого вбачається, що ДТП відбулася на прямій ділянці дороги із горизонтальною ділянкою проїзної частини, дорожнє покриття асфальтобетонне, сухе, по краях засніжене. Дорожнє покриття для двох напрямків, шириною 6,5 м, смуг руху (в одному напрямку) - одна, її ширина 3,25 м, число смуг для руху назустріч огляду одна, її ширина 3,25. Ширина узбіччя 2 м, ширина розділяючої смуги 0,1 м. На проїжджій частині нанесені повздовжня суцільна лінія розмітки, що розподіляє зустрічні потоки транспорту. До проїжджої частини примикають: праворуч - ґрунтове узбіччя, ліворуч - ґрунтове узбіччя, далі за узбіччям праворуч та ліворуч - газон та будівлі. Ділянка дороги на момент огляду освітлена вуличним освітленням на електроопорах. Загальний стан видимості елементів проїжджої частини з робочого місця водія 200 м, із ввімкненим світлом фар: дальнім 200 м, ближнім 200 м. Автомобіль марки «Volkswagen Passat 1.9 TDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , стоїть на лівому узбіччі. Сліди шин: на лівому узбіччя сліди кочення на снігу. Сліди гальмування - не виявлено. Ознаки напрямку руху транспортного засобу встановлено по слідам кочення. На дорожньому покритті проїзної частини виявлені осколки скла та пластику. Пошкодження автомобіля: розбите вітрове скло, деформовано капот. Пошкодження велосипеда «Україна»: деформовано заднє колесо, задній багажник, щитки відсутні, світловідбивачі та ліхтар відсутні. На проїжджій частині виявлена пляма речовини схожої на кров. (а.к.п. 77-81).

Вилучені під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.12.2020 об`єкти відповідно до постанови слідчого від 06.12.2020 визнано речовими доказами та приєднано до кримінального провадження (а.к.п.86).

Згідно ухвали слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.12.2020 на автомобіль марки «Volkswagen Passat 1.9 TDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та велосипед марки «Україна» накладений арешт (а.к.п.87-88);

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.12.2020, складеного КНП «Ніжинська центральна районна лікарня» ОСОБА_3 не перебувала у стані алкогольного сп`яніння (а.к.п.82);

- висновок експерта №89 від 16.12.2020, у якому зазначено, що згідно наданої на судово-медичну експертизу медичної документації, із урахуванням відомих обставин справи, трупа ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження: сполучена травма із залученням декількох ділянок тіла, а саме: внутрішньо-черепна травма у вигляді тьмяного крововиливу у м'які тканини голови в лівій потилично-тімяно-скроневій ділянці голови, рваної рани м'яких тканин голови зліва (ушита в умовах стаціонару), субдуральної гематоми зліва в області лобно-скронево-тім'яно-потиличної ділянки, об'ємом біля 70-80 мл, у вигляді пружних темно-червоних згортків, прилиплих до твердої мозкової оболонки, субарахноїдальної гематоми, що розташована в аналогічній ділянці та частково правій скроневій ділянці об`ємом близько 10-15 мл. Забою головного мозку в проекції правої скроневої долі у вигляді ділянки (протиудару) енцефаломаляції речовини мозку, розміром приблизно 5х7см, з дрібними хаотично-розташованими точковими крововиливами, наближено округлої форми, а також відкритий перелом кісток носа та перелом передньої стінки лівої гайморової пазухи. Закритої тупої травми живота у вигляді розриву селезінки (з послідуючим її видаленням в умовах стаціонару), розривів та кровиливів у брижу кишечника (із послідуючим їх ушиванням та дренуванням в умовах стаціонару), рваної рани в проекції лівої здухвинної ділянки (ушита в умовах стаціонару). Вищевказані тілесні ушкодження, виникли внаслідок ударної дії тупих твердих предметів, по давності утворення можуть відповідати даті 05.12.2020 та умовам, зазначеним в постанові слідчого при призначення даної експертизи і в сукупності, як наслідок одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, відповідно до п.2.1.1а, 2.1.2, 2.1.3б «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». Смерть ОСОБА_10 настала в наслідок набряку головного мозку, який в свою чергу є наслідком сполученої травми із залученням декількох ділянок тіла, а саме: внутрішньо-черепна травма у вигляді тьмяного крововиливу у м'які тканини голови в лівій потилично-тімяно-скроневоїй ділянці голови, рваної рани м'яких тканин голови зліва субдуральної гематоми зліва в області лобно-скронево-тім'яно-потиличної ділянки, субарахноїдальної гематоми що розташована в аналогічній ділянці та частково правій скроневій ділянці, забою головного мозку в проекції правої скроневої долі у вигляді ділянки (протиудару) енцефаломаляції речовини мозку, а також відкритий перелом кісток носа та перелом передньої стінки лівої гайморової пазухи. Закритої тупої травми живота у вигляді розриву селезінки (з послідуючим і видаленням в умовах стаціонару), розривів та кровиливів у брижу кишечника (з послідуючим їх ушиванням та дренуванням в умовах стаціонару), рваної рани в проекції лівої здухвинної ділянки (ушита в умовах стаціонару). Будь-яких записів про ступінь алкогольного сп'яніння ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у момент його госпіталізації, чи ступінь концентрації етанолу в крові або сечі, у наданій медичній документації не зазначено (а.к.п.95-103);

- результат токсикологічного дослідження №1134 від 16.12.2020 КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» згідно якого, у крові ОСОБА_10 від 05.12.2020, виявлено етанол в концентрації 3,92 проміле (а.к.п.104);

- висновок експерта №СЕ-19/125-21/51-ІТ від 28.01.2021, згідно якого, на момент огляду в робочій гальмівній системі та в системі рульового керування автомобіля марки «Volkswagen Passat 1.9 TDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відсутні несправності, які б перебували в причинному зв`язку з виникненням описаної дорожньо-транспортної пригоди (а.к.п. 107-112);

- висновок експерта №СЕ-19/125-23/8570-ФП від 30.08.2023, згідно якого, у наданому на дослідження відеозаписі «NVR_ch24_main3000_0000.dav», на проміжку часу із 17:38:10 по 17:38:21, встановити швидкість руху автомобіля за довжиною його колісної бази, габаритної довжини та/або відстаню між статичними орієнтирами, враховуючи умови та ракурс зйомки, змазування зображення під час його руху, не представилося (а.к.п.125-130);

- відеозапис обставин ДТП, що зроблено відеокамерою спостереження встановленою на електроопорі та направленою на проїзну частину вул.Миру в с.Вертіївка Ніжинського району у напрямку центру села, на якому зафіксовано ділянку дороги на якій сталося ДТП, рух транспортного засобу обвинуваченої та пішохода з велосипедом. О 17:38:10 в далечині з'являється світло фар транспортного засобу, що наближається по правій смузі руху, в цей час по смузі руху даного автомобіля, на затемненій ділянці дороги, видно переміщення якогось темного силуету. У момент наближення транспортного засобу до даного силуету, силует перебуває приблизно посередині смуги руху автомобіля. О 17:38:21 автомобіль наблизившись до силуету різко приймає вліво, виїжджає на зустрічну смугу руху та зупиняється на лівому узбіччі. На проїзній частині на смузі руху по якій рухався автомобіль, видно як лежить темний силует. В автомобілі гасне світло фар та від нього в сторону силуету рухаються силуети трьох осіб (а.к.п.113-114);

- протокол огляду транспортного засобу від 08.05.2021 згідно якого, виконано огляд велосипеду марки «Україна» на якому деформовано раму в нижній частині, заднє колесо, задній багажник, задню вилку, кріплення заднього багажника, брудозахисні щитки колес відсутні, кермо деформовано (а.к.п.140-141);

- протоколи проведення слідчих експериментів від 14.03.2023, 25.04.2023, 06.12.2023 та фототаблицями до них, схемою до протоколу проведення слідчого експерименту від 06.12.2023, за участі ОСОБА_3 , її захисника та понятих, проведених з метою перевірки обставин та механізму ДТП, перевірки видимості пішохода та елементів дороги (а.к.п.142-148,161-165);

- висновок експерта №СЕ-19/125-23/9894-ІТ від 27.10.2023 в якому зазначено, що максимально допустима швидкість руху автомобіля «Volkswagen Passat 1.9 TDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 за умовою видимості елементів дороги 61.0 м в умовах місця події вказаних у постанові про призначення даної експертизи становить близько 89,5-90,6 км/год. Зупинний шлях вказаного автомобіля, що рухається з швидкістю 50 км/год, в умовах місця події вказаних у постанові про призначення даної експертизи, становить близько 35,4-35,0 м. ОСОБА_3 , за умов та обставин, що вказані у постанові про призначення даної експертизи, мала технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 з моменту виникнення небезпеки для руху, вказаного у постанові, шляхом екстреного гальмування. В дорожній обстановці та обставинах, що вказані у постанові про призначення даної експертизи, наданих матеріалах кримінального провадження, виходячи з технічних вимог Правил дорожнього руху України, водій автомобіля ОСОБА_3 мала діяти у відповідності з положеннями п.12.2, 12.3 ПДР. З технічної точки зору дії водія ОСОБА_3 не суперечили вимогам п. 12.2, не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Дії водія ОСОБА_3 , з технічної точки зору, перебувають у причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.к.п.153-158);

- довідку регіонального сервісного центру МВС в Чернігівській області ТСЦ №7443 від 18.03.2021 №31/25/15-143 вбачається, що згідно облікових даних системи НАІС станом на 13.03.2021 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримувала (а.к.п.177).

Прокурором також були надані документи, що стверджують допустимість доказів, здобутих у ході досудового розслідування: рапорт від 05.12.2020 про отримання та реєстрацію заяви ЄО за №13084 від 05.12.2020; витяги з ЄРДР від 06.12.2020, постанови про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні від 05.12.2020, 07.12.2020 та про призначення групи прокурорів від 06.12.2020, 17.02.2020, 09.04.2021, 21.11.2021, 30.11.2023, постанову прокурора про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення від 25.01.2021, постанови про доручення розслідування кримінального провадження та визначення підслідності від 17.02.2021 та від 30.11.2023, ухвала слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігвської області від 02.06.2022 про продовження строку розслідування кримінального провадження на 12 місяців, постанова про залучення представника потерпілого від 08.08.2023, повідомлення про підозру та протокол роз'яснення права на захист від 08.12.2023, протокол доступу до матеріалів досудового розслідування від 09.01.2024, 10.01.2024, 11.01.2024.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що загиблий ОСОБА_10 був її сином, якому було 27 років. Він був інвалідом 2 групи, мав періодичні підробітки. Того дня він пішов на роботу, мав прийти до неї на бід. Коли вона зателефонувала, він не відповів на дзвінок. Вона подзвонила роботодавиці, яка повідомила, що вони вже завершили роботи, і всі розійшлися. О 18-00 год зателефонувала дочка та повідомила, що брата забрала швидка допомога. Вона поїхала у лікарню, коли їхала, то по дорозі проїжджала біля автомобіля ОСОБА_3 , яка стояла на дорозі. У лікарні вона дізналася, що її сина збив автомобіль, яким керувала ОСОБА_11 . Лікар у неї запитував чи вживає син алкогольні напої, оскільки від нього не відчувається запах алкоголю. Роботодавиця повідомила, що на роботі від сина не пахло спиртними напоями. Зі слів продавчині з магазину « Кошик », син купив продукти на список та був тверезим. Поданий нею цивільний позов вона підтримує у повному обсязі. Син був її опорою, оскільки чоловіка вона не має. Вона почала хворіти, її психологічний та фізичний стан значно погіршився. Кошти в розмірі 150 000 грн віддавав адвокат разом із ОСОБА_13 її дочці. Також їй відомо, що обвинувачена намагалася заплатити за поминальній обід 7 550 грн, про що її ніхто не просив, і кошти були їй повернуті. Коли син перебував у лікарні, то ОСОБА_3 не приїжджала відвідати його, тільки коли потрібно було здати кров для сина після операції, вона приїхала зі своїм цивільним чоловіком з приводу допомоги. Коли дійсно були потрібні кошти, то вона не намагалася допомогти. До неї приїжджала рідня обвинуваченої, але сама ОСОБА_3 вибачення не просила, за три роки вона її не бачила жодного разу, тому вважає, що відсутнє щире каяття. Вона продовжує жити повноцінним життям, веселиться, всім задоволена та каже, що їй все вибачать. Просила призначити обвинуваченій реальну міру покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням прав керування транспортними засобами.

Допитана потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_10 її рідний брат. Того дня, вона їхала в автобусі та побачила на дорозі карету швидкої допомоги, поряд стояла ОСОБА_14 . Вона вийшла із автобуса, підійшла, і ОСОБА_11 їй повідомила, що це її брат ОСОБА_15 . Далі вона поїхала разом з братом у лікарню. За весь цей час ОСОБА_11 жодного разу до них не приходила. Коли потрібна була донорська кров, то ОСОБА_11 приходила зі своїм цивільним чоловіком, але вели себе байдуже. На похорони вона також не приходила. Просила призначити обвинуваченій реальну міру покарання з позбавленням прав керування транспортними засобами, оскільки щире каяття не вбачає.

Під час судового провадження суд дослідив докази у тому обсязі, як про це просили сторони кримінального провадження. Клопотань про дослідження будь-яких інших доказів на підтвердження чи спростування висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, учасники судового провадження не заявляли.

Оцінюючи доведеність винуватості обвинуваченої у скоєнні інкримінованого злочину, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п.150, п.253).

Аналіз вищенаведених показань обвинуваченої, потерпілих та досліджених письмових доказів у їх сукупності, які суд визнає належними та допустимими, дозволяє суду зробити висновок про те, що доведеність винуватості обвинуваченої у порушенні водієм правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого, випливає із сукупності вищевстановлених ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, що дозволяє суду поза розумним сумнівом дійти до висновку, що вина обвинуваченої у судовому засіданні у скоєнні злочинних дій, доведена повністю.

Дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_10 .

Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобо`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При цьому, виходячи із законодавчих положень, каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Домірність є проявом справедливості кримінальної відповідальностіяк однієї з основоположних засад кримінального провадження.

При призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченою кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Також суд враховує відомості про особу обвинуваченої, її вік, має на утриманні малолітню дитину, позитивну характеристику за місцем проживання та місцем роботи, раніше не судима, до адміністративної відповідальності у сфері дорожнього руху не притягувалась, відомості про перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра відсутні, часткове відшкодування завданої моральної шкоди.

Обставиною, що пом`якшуює покарання обвинуваченій суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлено.

Також, при призначенні покарання суд враховує, що обвинувачена внаслідок грубого порушення правил безпеки дорожнього руху допустила керування транспортним засобом, не набувши у передбаченому законом порядку відповідних знань та навиків з водіння, виїхала на автомобілі, тим самим піддала ризику як своє життя, так і життя інших особи. Протиправні дії обвинуваченої призвели до тяжких непоправних наслідків у вигляді смерті молодої людини працездатного віку, тоді як відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей.

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, за необхідне призначити ОСОБА_3 основне покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі у межах санкції частини статті на строк 4 роки.

Щодо доцільності призначення обвинуваченій додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховуючи особу обвинуваченої, ступінь тяжкості та наслідки скоєного кримінального правопорушення, та приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченої зазначеного додаткового покарання строком на 3 роки.

Це покарання, як основне так і додаткове, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої поведінки обвинуваченої.

Відповідно до ч.1 ст.79 КК України у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п'яти років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, а також за корупційні кримінальні правопорушення, кримінальні правопорушення, пов`язані з корупцією, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.

Для застосування вказаної норми права законодавець визначив відповідні підстави: формально-юридичні, що містяться безпосередньо у ст.79 КК України, і оціночні (індивідуальні особливості конкретного кримінального провадження, характер дій винної особи, її спосіб життя тощо). Встановлення оціночних підстав є елементом реалізації дискреційних повноважень суду.

Статтею 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Європейський Суд з прав людини зазначає, що у застосовних міжнародних документах, зокрема, у стандартах Європейського Комітету з питань запобігання катуванням чи нелюдському, або такому, що принижує гідність, поводженню та покаранню, особливо проблематичним питанням є можливість для немовлят та малих дітей залишатися у в'язницях разом зі своїми матерями. Комітет у зв'язку з цим зазначив, що «на це питання важко знайти відповідь, бо, з одного боку, в'язниця безумовно не може бути належним середовищем для немовляти чи малої дитини, а з іншого боку, примусове розлучення матерів і малолітніх дітей є вкрай небажаним. На думку Комітету, основним міркуванням в усіх випадках має бути благополуччя дитини» (рішення ЄСПЛ у справі «Корнейкова та Корнейков проти України»).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 має дитину ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 від 27.07.2020, яку вона виховує самостійно. Відомості про батька записано за вказівкою матері, відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Згідно довідки та характеристики Вертіївської сільської ради ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є пенсіонером, та дочкою ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Для правильного застосування ст.79 КК України суд має встановити не тільки факт наявності на утриманні жінки дитини віком до семи років, але й дати належну оцінку тяжкості та обсягу вчинених суспільно небезпечних діянь, усім даним про особу обвинуваченої, з`ясувати, чи сприяє її спосіб життя забезпеченню інтересів дитини.

Отже, суд врахує характер порушення правил безпеки дорожнього руху, наслідки, необережний характер кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, ставлення обвинуваченої до вчиненого, відсутність у неї судимостей та притягнень до адміністративної відповідальності, позитивні характеристики за місцем проживання та роботи.

Крім того, згідно з досудовою доповіддю органу з питань пробації від 03.04.2024 ОСОБА_3 становить середній рівень небезпеки для суспільства та її виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується за вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за яке суд прийняв рішення про призначення основного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, вона має дитину віком до семи років, виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання, а також того, що відбування реального покарання у виді позбавлення волі становитиме для неї особистий надмірний тягар та призведе до порушення інтересів дитини, суд вважає, що виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.79 КК України.

Позиція потерпілих щодо призначення обвинуваченій виду та розміру покарання є не процесуальною вимогою, а думкою потерпілих, яка враховується в сукупності з іншими обставинами і не обмежує суд у реалізації своїх дискреційних повноважень, визначених законом про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із положеннями ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Вирішуючи заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов, суд виходить із наступного.

Судом встановлено, що смерть ОСОБА_10 перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку із неправомірними діями ОСОБА_3 .

Потерпілою ОСОБА_5 до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов, в якому остання просила стягнути з обвинуваченої на її користь моральну шкоду у розмірі 550 000 грн, з урахуванням сплачених ОСОБА_3 150 000 грн.

В обґрунтування розміру моральної шкоди зазначила, що внаслідок загибелі сина вона зазнала моральних страждань, які виразились у душевних стражданнях. З часу його смерті у неї значно погіршився психічний стан, пригніченості настрою, туги, тривоги, погіршення сну, що призвело до порушення стосунків з рідними та знайомими, її звичайний спосіб життя порушений.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абз.2 ч.3 ст.23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч.2 ст.1168 ЦК України).

Суд встановив, що потерпіла ОСОБА_5 є матір`ю загиблого ОСОБА_10 та їй завдана моральна шкода, яка виразилася в душевних, психічних стражданнях в зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, немайнових втратах (їх тривалості та неможливості відновлення), а також вимушених змінах у життєвих стосунках та неможливості відновлення попереднього стану.

Суд враховує, що потерпілий має право вимагати будь-яку компенсацію, проте керується ступенем доведеності нанесених моральних страждань, відповідністю розміру компенсації заподіяним стражданням.

Суд зауважує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, хоча у будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне, виходячи з принципів розумності, справедливості та доцільності вимоги щодо відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_3 на користь потерпілої 400 000 грн, вважаючи, що відшкодування шкоди в такому розмірі відповідає суті позовних вимог, характеру діяння винного та характеру і глибині моральних страждань останньої.

При цьому суд, враховує майновий стан обвинуваченої (перебуває у відпустці по догляду за дитиною) та те, що вона сплатила на користь потерпілої грошову суму у розмірі 150 000 грн, що не заперечує потерпіла, отже з обвинуваченої на користь потерпілої підлягає стягненню 250 000 грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченої не застосовувалися. Клопотання про їх застосування не надходило.

Накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.12.2020 арешт на майно скасувати частково - в частині накладення арешту на велосипед марки «Україна».

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, у тому числі, з урахуванням вимог ч.12 вказаної статті.

Судові витрати відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_18 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.79 КК України ОСОБА_18 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку до досягнення її дитиною - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , семирічного віку.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_18 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 7 999 (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 60 коп.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП АДРЕСА_3 - на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 - моральну шкоду в сумі 250 000 (двісті п'ятдесят тисяч) грн.

В іншій частині в задоволенні позову - відмовити.

Накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.12.2020 арешт на майно скасувати частково.

Речові докази:

- велосипед марки «Україна» передати у розпорядження потерпілої ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили;

- легковий автомобіль марки «Volkswagen Passat 1.9 TDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до ч.12 ст.100 КПК України залишити на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів при Ніжинському ВП ГУНП в Чернігівській області.

- куртку темно синього кольору, штани камуфльовані зеленого кольору, один чобіт чорного кольору - повернути потерпілій ОСОБА_5 ;

- оптичний диск для лазерних систем зчитування, який визнано документом та приєднано до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1