У Х В А Л А

16.10.2024 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

із участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000414 від 16.08.2023 року, №0000319 від 26.06.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ч.1 ст.309, ч.1 ст.357 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 11.04.2024 року дане кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 21.08.2024 року об`єднано дане кримінальне провадження з кримінальним провадженням по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст.309 КК України.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 15.10.2024 року закрито дане кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за їх належним викиком в судове засідання не з`явились. Потерпілий ОСОБА_8 раніше подав до суду заяву щодо проведення судового рогляду без його участі, потерпіла ОСОБА_9 причин своєї неявки не повідомила.

Також в судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вказав про неможливість проведення судового розгляду у відсутність потерпілих, у зв`язку з чим просив відкласти судовий розгляд. Також просив суд задоволити подане ним напередодні клопотання щодо продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком на два місяці з метою запобігання ризиків його переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, запобігання яким неможливе застосуванням іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 погодились з думкою прокурора про необхідність відкладення судового засідання внаслідок неявки потерпілих. Обвинувачений ОСОБА_4 проти продовження йому строку тримання під вартою заперечив, вказавши, що він не має наміру тікати від суду або вчиняти інші злочини, а також зазначив, що вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст.309 КК України, у яких його обвинувачено, відбулося за збігом обставин. Захисник ОСОБА_6 просив суд змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за місцем реєстрації та проживання останнього, вважаючи його достатнім для виконання ОСОБА_4 його процесуальних обов`язків.

Обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник ОСОБА_7 також вважали необхідним за неявки потерпілих судове засідання відкласти. У вирішенні клопотання щодо родовженя запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 поклались на розсуд суду.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши матеріали судового провадження, суд доходить таких висновків.

Згідно ч.1 ст.325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Так, у відповідності до ухваленого порядку дослідження доказів у даному кримінальному провадженні є необхідним викликати для допиту потерпілих, з метою чого слід оголосити перерву в судовому засіданні.

У відповідності до вимог ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до приписів ч.3-5 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У відповідності до ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Проте, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України, серед решти у вчиненні якого наразі обвинувачується ОСОБА_4 , належить до категорії тяжких злочинів, покарання за яке передбачається у вигляді позбавлення волі на строк, що перевищує три роки, обставини чого визначають можливість застосування тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , попередні судимості якого не зняті та не погашені.

Так, тривалість наразі передбачених ст.177 КПК України ризиків, на які вказано прокурором, щодо можливості обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, протиправно впливати на потерпілих та свідків стороною захисту не спростовано за власного клопотання про зміну чинного запобіжного заходу на домашній арешт, застосування якого також передбачає умову наявності відповідних ризиків.

Строк дії раніше обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду від 28.06.2024 року та продовженого ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 21.08.2024 року запобіжного заходу у виді тримання під вартою спливає 19.10.2024 року, однак, закінчити судовий розгляд даного кримінального провадження у зазначений строк з об`єктивних причин не вбачається можливим за потреби здійснення допиту потерпілих, свідків, дослідження письмових доказів та допиту обвинуваченого в решті його обвинувачення.

Будь-яких вагомих відомостей про істотне зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, чого наразі також не становить закриття провадження в частині обвинувачення останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, оскільки первісно виключний запобіжний захід обирався ОСОБА_4 у кримінальному провадженні щодо вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст.309 КК України, яке об`єднано для спільного судового розгляду з іншим кримінальним провадженням, в межах якого предметом судового розгляду залишається також обвнувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України.

Суд визнає необгрунтованими твердження обвинуваченого ОСОБА_4 стосовно відсутності у нього наміру переховуватись від суду або вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки вони не доводяться жодними доказами.

При цьому, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а об`єктивно враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його зрілий вік, характер та обсяг пред`явленого обвинувачення у вчиненні умисного злочину та двох кримінальних проступків, ґрунтовність якого наразі визначається затвердженими у встановленому порядку прокурорами обвинувальними актами, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками, які вказано прокурором та не спростовано стороною захисту, а саме можливості обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також протиправно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні. Ці ризики аргументовано доводяться тим, що ОСОБА_4 , хоча й має зареєстроване постійне місце проживання, втім не має стійких соціальних зв`язків та легальних джерел постійного доходу, він раніше неодноразового притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, відбуваючи реально покарання у виді позбавлення волі, що сукупно із здійсненням щодо нього судового розгляду серед решти щодо нього кримінального провадження №0000414 від 16.08.2023 року не стало достатнім стримуючим фактором з огляду на обвинувачення у вчиненні ним під час цього кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст.309 КК України, а також з урахуванням обвинувачення у вчиненні ним за короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, достатніх стримуючих факторів, що були здатні втримати ОСОБА_4 від зміни місця проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності чи запобігти вчиненню ним іншого кримінального правопорушення стороною захисту суду не доведено.

Тому, з огляду на невстановлення виключних обставин неможливості застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд не вбачає достовірних підстав для застосування жодного з інших, більш м`яких запобіжних заходів, включно домашнього арешту, оскільки вони недостатні для запобіганню вказаним ризикам та належному виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків, визначаючи виправданим продовження дії виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 за наявності більш вагомого суспільного інтересу у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування обвинуваченого від суду, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до особистої свободи, становлячи достатні підстави його продовження строком на 60 днів з урахуванням потреб здійснення судового розгляду.

Доводи сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_4 не спростовують аргументів сторони обвинувачення та вказаних висновків суду, а тому клопотання про зміну йому запобіжного заходу на домашній арешт підлягає залишенню без задоволення.

При цому суд об`єктивно зважає також на обставини того, що встановлений обвинуваченому ОСОБА_4 грошовий розмір застави 151400 грн, який становить п`ятдеясят прожиткових мінімумів для працездатних осіб, відповідаючи усередненому розміру застави щодо обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину особи, об`єктивно не становить нездоланих обмежень використання ним права на більш м`який вид альтернативного запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.176-178, 181, 183, 194, 291, 325, 331, 350 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора задоволити.

Оголосити перерву в судовому засіданні до 10 годин 00 хвилин 25.11.2024 року з викликом сторін кримінального провадження та потерпілих.

Продовжити на 60 днів, тобто до 14.12.2024 року включно запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28.06.2024 року.

На ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга, до Вінницького апеляційного суду, що не перешкоджає судовому розгляду та ухвала підлягає негайному виконанню незалежно від її оскаржнння.

Суддя ОСОБА_1