ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/343/24 Справа № 707/2226/22 Категорія: ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 204 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 на вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 29 січня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Петрівське Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком, що оскаржується, ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.204 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що упродовж квітня 2022 року, за невстановлених слідством обставин, знаходячись у м. Жовті води, Дніпропетровської області, більш точне місце у ході розслідування встановити не надалось можливим, разом із невстановленими досудовим розслідуванням особами вирішили незаконно перевезти з метою збуту незаконно виготовлені тютюнові вироби.

20.04.2022 ОСОБА_7 , керуючи автомобілем Fiat Ducato, д.н.з. НОМЕР_1 , попередньо завантажившись в невстановленому місці незаконно виготовленими тютюновими виробами, виїхав до заздалегідь обумовленого з невстановленими особами місця. Того ж дня, приблизно о 12.30 год. ОСОБА_7 , був зупинений співробітниками правоохоронних органів на блок-посту біля ресторану «Отаман» по автодорозі «Київ-Дніпро» Н-01 в АДРЕСА_2 . Під час проведення огляду у вантажному відсіку вказаного вище автомобіля, виявлено 138 картонних коробок, в середині яких знаходилися незаконно виготовлені тютюнові вироби без марок акцизного податку, загальною кількістю 69 000 пачок сигарет.

Виявлені та вилучені тютюнові вироби не містили: маркування на державній мові України; марок акцизного податку, затвердженого Кабінетом Міністрів України зразка; інформації щодо максимальної роздрібної ціни, що не відповідає Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», Правилам роздрібної торгівлі тютюновими виробами, Наказу Державного Комітету України по стандартизації, метрології і сертифікації, що свідчить про незаконне виготовлення вказаних тютюнових виробів та відповідно про незаконне їх транспортування.

За вищенаведених обставин ОСОБА_7 , діючи в порушення п. 226.11. ст. 226 Податкового кодексу України, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із невстановленими особами незаконно транспортував з метою збуту незаконно виготовлені вищевказані тютюнові вироби.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.28, ч.1 ст.204 КК, як незаконне транспортування з метою збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

За цим обвинуваченням ОСОБА_7 був виправданий на підстав п.2 ч.1 ст. 373 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку з недоведеністю що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Вимоги апеляційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала, та заперечень на неї.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вищевказаний вирок та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.204 КК, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 10 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів, які були вилучені.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на незаконність рішення суду, через допущенні істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що в порушення вимог ст.ст. 86,87, 94, 370, 374 КПК суд упереджено підійшов до оцінки доказів, на яких ґрунтується обвинувачення, а рішення про не вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 побудував на суперечливих та належно не перевірених доводах, не проаналізувавши з точки зору належності, допустимості та достатності всі докази, які наявні у матеріалах кримінального провадження та були подані стороною обвинувачення під час судового розгляду.

Не погоджується з позицією суду першої інстанції щодо визнання недопустимим доказом протокол огляду транспортного засобу від 22.03.2022 через відсутність ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу. Внаслідок чого, похідні від цього протоколу огляду від 22.03.2022: протоколи огляду предметів від 29.03.2022, висновок експерта № 6369/22-35/7399-7412/22-35 та 14.04.2022, постанова про тимчасовий доступ до речей і документів від 26.04.2022, протокол тимчасового доступу до речей і документів від 05.05.2022 та додатки до них, визнані судом також недопустими доказами.

Щодо цього, стверджує, що суд не звернув уваги, що з огляду на положення статей 370, 412 КПК, у їх взаємозв`язку, суд, під час судового розгляду, має надати належну оцінку істотності встановлених порушень процесуального закону з наведенням конкретних мотивів та обґрунтування прийнятого рішення. З цього питання приводить позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 31.08.2022 (справа №756/10060/17 провадження 13-3кс22). Вказує, що відсутність ухвали слідчого судді з дозволом на проведення огляду чи обшуку транспортних засобів від 22.03.2022, в іншому кримінальному провадженні, жодним чином, не змінює та не впливає на достовірність одержаних відомостей, зазначених у протоколі огляду від 29.03.2022 мобільних телефонів, їх належність, повноту та допустимість, не позначилися та не могли позначитись на порушеннях конвенційних та/або конституційних правах і свободах ОСОБА_7 чи інших осіб у провадженні та свідчить про необґрунтований формальний підхід суду у перевірці порушень процесуального закону.

На переконання апелянта, суд визнавши недопустимими докази, які долучені з іншого провадження, на підтвердження винуватості ОСОБА_7 , лише перерахував їх, не давши кожному доказу, в порушення вимог ст.94 КПК, оцінку щодо належності, допустимості та достовірності. Вважає, що суд зробив помилковий висновок, що стороною обвинувачення не доведено вчинення цього злочину ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб, та що він усвідомлював, що незаконно транспортує, з метою збуту, незаконно виготовлені тютюнові вироби без марок акцизного податку. Натомість суд в основу виправдувального вироку поклав показання ОСОБА_7 , який заперечував свою вину.

Вказує, що незважаючи на наявність, належних та допустимих доказів, а саме протоколів процесуальних дій та відповідних експертиз, які в повній мірі доводять вину ОСОБА_7 , судом безпідставно залишені такі докази поза увагою. На думку прокурора, письмові докази, які суд не взяв до уваги у повному обсязі, поза розумним сумнівом, доводять те, що ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились у незаконному транспортуванні з метою збуту, незаконно виготовлених тютюнових виробів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК.

Про наведене свідчать про такі обставини: завантаження незаконно виготовленими тютюновими виробами у невстановленому місці; виїзд з незаконно виготовленими тютюновими виробами до заздалегідь обумовленого з невстановленими особами місця; надання під час огляду документів на вантаж, підробленої товарно-транспортної накладної №04/20/06 від 20.04.2022, на автомобіль Fiat Ducato, д.н.з. НОМЕР_2 , згідно з якою пункти навантаження та розвантаження не відповідають дійсності. В обґрунтування апеляційних вимог також приводить показання свідка ОСОБА_10 про те, що в 2022 вона, як ФОП, не мала господарських відносин з ТзОВ «Торговий Дім «Юнайтед Табако».зауважує, що ОСОБА_7 був учасником створеної групи «Гараж», входив до списку водіїв, які перевозять продукцію, отримував повідомлення від адміністратора - «ОСОБА_14», який повідомляв водіїв та давав інструктаж, щоб накладну водії ховали і не давали при перевірці документів та інші вказівки, що підтверджується висновком експерта і свідчить про обізнаність обвинуваченого ОСОБА_7 про незаконність транспортування з метою збуту, незаконно виготовлених вищевказаних тютюнових виробів.

Відзначає, що враховуючи протиправну діяльність невстановлених, на даний час, осіб, які забезпечували або здійснювали незаконне виробництво тютюнових виробів з метою їх незаконного транспортування та збуту, така їх діяльність є предметом розслідування у іншому кримінальному провадженні, досудове розслідування у якому на даний час триває.

Переконаний, що про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, за попередньою змовою групою осіб, свідчить спосіб та механізм вчинення злочину, адже він незаконно транспортував з метою збуту незаконно виготовленні, невстановленими особами, тютюнові вироби. Невстановлені особи давали йому вказівки про транспортування цих виробів, з метою збуту, щодо місця завантаження і розвантаження тютюнових виробів.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу, просив відмовити в задоволенні апеляційних вимог прокуратури посилаючись на законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції.

Позиції учасників судового провадження.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- прокурор, який підтримав вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- обвинувачений та його захисник, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, обвинуваченого та захисника, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Колегія суддів, вважає, що виправдувальний вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Висновки суду першої інстанції в частині недоведеності вини обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.204 КК, є правильними, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що підтверджується безпосередньо дослідженими доказами судом першої інстанції.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК доказуванню у кримінальному провадженні підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, а також вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що доводи сторони обвинувачення про вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб не знайшли свого підтвердження під час розгляду кримінального провадження з огляду на таке.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у незаконному транспортуванні з метою збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч.2 ст.28 КК, кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, є прямий умисел, поєднаний з метою збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів: особа усвідомлює, що незаконно транспортує з метою збуту тютюнові вироби. Об`єктивною стороною є незаконне транспортування з метою збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів.

Відсутність хоча б одного зі складових елементів складу кримінального правопорушення, у тому числі об`єктивної та суб`єктивної сторони, означає, що дії особи, поведінка якої оцінюється, не є кримінальним правопорушенням.

Виклад фактичних обставин інкримінованого обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 204 КК не містить, обов`язкових відповідно до ст. 91 КПК, елементів об`єктивної сторони інкримінованого правопорушення, зокрема, ні спрямованості умислу, ні фактів продажу (збуту) тютюнових виробів, що у контексті наданих та досліджених доказів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 92 КПК не доводять такі дії належними та допустимими доказами.

Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого, свідка, експерта, дослідивши письмові докази прийшов до обґрунтованого висновку про недоведеність, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Суд першої інстанції, згідно з вимогами ст. 94 КПК, під час розгляду справи перевірив зібрані під час досудового розслідування та судового провадження докази, на які посилалася сторона обвинувачення, оцінив їх з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності, надав належну оцінку як окремим доказам, так і їх сукупності, навів у оскаржуваному вироку детальний аналіз досліджених доказів.

Обвинувачений ОСОБА_7 винуватим себе не визнав і пояснив, що неофіційно працював водієм у ФОП ОСОБА_11 . Перевезення здійснював на автомобілі Fiat , який був за ним закріплений. Роботу йому знаходив ОСОБА_11 . На місяць здійснював приблизно 10 рейсів. Крім тютюнових виробів перевозив меблі, гуманітарну допомогу. ОСОБА_11 зателефонував та повідомив про необхідність перевезення сигарет, дав номер телефону відправника, для з`ясування місця загрузки. У м. Жовті Води він приїхав у гараж НОМЕР_6 гаражного масиву «Електрон», залишив там копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія. Приблизно через годину він прийшов, сигарети були запаковані у коробках. Товар був опломбований. У цьому гаражі загружався вперше. Після отримання товарно-транспортної накладної йому повідомили, що коли він буде біля м.Біла Церква, щоб зателефонував по зазначеному номеру після чого йому повідомлять, де необхідно вигрузити товар. Товарно-транспортна накладна, була вилучена при проведенні огляду. Пломбу зняли із задньої двері автомобіля, біля м.Корсунь-Шевченківській під час зупинки працівниками поліції. Роботу у ФОП ОСОБА_11 він знайшов у групі «Телеграм». Не пам`ятає чи був він учасником вказаної групи. У групі він не отримував вказівки щодо перевезення товару. Коли він рухався з м.Жовті Води, на блокпостах його зупиняли, але пломбу не знімали, зняли у м.Корсуні-Шевченківському, він особисто кузов не відкривав. Виконував лише роботу водія. У гаражі він товар не перевіряв, побачив коробки, які були заклеєні скетчем, в товарно-транспортній накладній було написано, що він перевозив сигарети. Чи були на коробках якість надписи, він не бачив. Що було всередині коробок, він також не бачив.

Судом першої інстанції ці показання обвинуваченого визнані достовірними, з чим погоджується апеляційний суд, адже ці показання не спростовані доказами, що зібрані стороною обвинувачення.

Також судом було допитано свідка ОСОБА_10 яка пояснила, що вона зареєстрована як ФОП та здійснює свою діяльність у м.Біла Церква Київської області. У 2022 році вона не мала відносин з ТзОВ «Торговий Дім «Юнайтед Табако» щодо придбання тютюнових виробів. Ліцензія на право оптової торгівлі тютюновими виробами була дійсна з 01.04.2021 по 01.04.2022. У 2021 мала господарські відносини з ТОВ «Маршалл Табако» щодо придбання та доставки тютюнових виробів. Товарно-транспортна та видаткова накладна від 20.04.2022 їй не відомі і такі вона не підписувала.

Вказані показання свідка прямо чи непрямо не вказують на винуватість ОСОБА_7 .

Окрім іншого судом були досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення.

Згідно з протоколом огляду місця події від 20.04.2022 з фототаблицею, вбачається, що на території навпроти ресторану «Отаман» у м.Корсуні-Шевченківському виявлено автомобіль Fiat Ducato, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 та пасажира ОСОБА_13 . При відкритті багажної частини виявлено картонні коробки заклеєні скотчем, у яких містилися сигарети без марок акцизного податку, які у подальшому були вилучені. Також у ході огляду вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , автомобіль Fiat Ducato, д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, ключі з брилком від автомобіля (а.с.68-95 т.2).

Відповідно до копії товарно-транспортної накладної (далі - ттн) №04/20/06 від 20.04.2022 на автомобіль Fiat Ducato, д.н.з. НОМЕР_1 , водій ОСОБА_7 , замовник (вантажовідправник) ТзОВ «Торговий Дім «Юнайтед Табако», 52200 АДРЕСА_3 , вантажоодержувач - ФОП ОСОБА_10 , АДРЕСА_4 ; пункт навантаження АДРЕСА_5 ; пункт розвантаження - АДРЕСА_6 , магазин-кафетерій (а.с.102 т.2).

Згідно з копією видаткової накладної №993 від 20.04.2022, постачальником є ТзОВ «Торговий Дім «Юнайтед Табако», покупцем ФОП ОСОБА_10 . Також зазначений перелік товару, його кількість, вартість (а.с.103 т.2).

Доводи апелянта на підроблення ттн №04/20/06 від 20.04.2022, як на окрему підставу для скасування виправдувального вироку є безпідставними, адже ОСОБА_7 не інкримінується підроблення цієї ттн чи її використання.

Також в матеріалах кримінального провадження відсутні фактичні дані, на підставі яких можливо прийти до висновку про обізнаність ОСОБА_7 , що в цьому документі ймовірно містяться неправдиві відомості.

Згідно з копією довідки №20-06 від 20.04.2022 ТзОВ «Торговий Дім «Юнайтед Табако» здійснює оптову торгівлю тютюновими виробами; ОСОБА_7 виконує частину договірних зобов`язань товариства на підставі укладеного договору та внутрішніх документів товариства, у тому числі і на території Київської області. Працівники та залучені особи мають необхідність здійснювати постійне, періодичне та безперебійне постачання продукції до суб`єктів господарювання на відповідній території (а.с.106 т.2).

Фактичні дані цієї довідки також не доводять про наявність умислу у ОСОБА_7 на збут тютюнових виробів та, що йому відомо, що він здійснює транспортування незаконно виготовлених тютюнових виробів.

Відповідно до копії протоколу огляду від 29.03.2022 у кримінальному провадженні №0000233 від 22.03.2022, проведено огляд 5 мобільних телефонів, вилучених 22.03.2022 в ході огляду транспортних засобів марки Fiat Ducato, д.н.з. НОМЕР_4 , Volkswagen Crafter, д.н.з. НОМЕР_5 (а.с.165-172 т.2).

Апеляційний суд погоджується з висновками суду про визнання недопустимим протоколу огляду від 29.03.2022 через істотні порушення кримінального процесуального закону, про які обґрунтовано вказано у вироку.

Зі змісту ст.237 КПК вбачається, що огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами КПК, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Згідно з ч.2 ст.233 КПК під іншим володінням особи розуміється окрім іншого транспортний засіб, що знаходиться у володінні особи.

Відповідно до ч.2 ст.234 КПК обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час огляду місця події 22.03.2022 було проведено не огляд, а фактично обшук транспортних засобів (автомобілів Fiat Ducato д.н. НОМЕР_5 та Volkswagen Krafter д.н. НОМЕР_4 ), в ході якого окрім тютюнових виробів було вилучено мобільні телефони РОКО ХЗ Pro, Xeomi, Айфон XS, Samsung S21+, Samsung А51.

Враховуючи вказане, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що протокол огляду місця події від 22.03.2022 є недопустимим доказом, оскільки цю слідчу дію проведено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Тому правильно визнав похідні від нього докази: протоколи огляду предметів від 29.03.2022, висновок експерта №6369/22-35/7399-7412/22-35 від 14.04.2022, постанову про тимчасовий доступ до речей і документів від 26.04.2022, протокол тимчасового доступу до речей і документів від 05.05.2022 та додатки до них, недопустимими доказами у цьому кримінальному провадженні, враховуючи принцип «плодів отруйного дерева», в розумінні ст. 86 КПК.

Ця доктрина застосовується в практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ч.5 ст.9 КПК враховується при застосуванні кримінального процесуального законодавства України. Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказу («дерево») є недопустимим («отруєним»), то усі докази отримані з його допомогою («плоди») також будуть недопустимими («отруєними») (справи «Гефген проти Німеччини», «Яременко проти України», та інші).

Заразом апеляційний суд відзначає, що фактичні дані доказів, зібрані стороною обвинувачення у період часу з 22.03.2022 по 29.03.2022, цебто до початку вчинення ОСОБА_7 дій, що йому інкримінуються - квітень 2022 року, прямо чи непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Лише та обставина, що номер мобільного телефону, що належить ОСОБА_7 включений у певну групу, що створено у мобільному додатку «Телеграм», переписка у цій групі у період часу з лютого 2022 року, за відсутності даних про участь у такій переписці ОСОБА_7 не вказують про доведеність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Висновок експерта від 08.08.2022 за результатами проведення комплексної судово-біологічної експертизи та експертизи матеріалів, речовин та виробів у кримінальному провадженні №0000096 тютюнових виробів (а.с.213-230 т.2), за відсутності інших належних доказів не доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Судом апеляційної інстанції було відмовлено прокурору у повторному дослідженні доказів із допитом усіх учасників події, оскільки під час апеляційного перегляду не було встановлено даних, які могли б свідчити про дослідження таких обставин судом першої інстанції не повністю або з порушенням.

Суд першої інстанції дослідив усі можливі докази з дотриманням засади безпосередності, а суд апеляційної інстанції погодився з ними. Колегія суддів вважає, що немає потреби знову досліджувати ці докази в такому ж порядку, як це було зроблено в суді першої інстанції. При цьому колегія суддів враховує постанови Верховного Суду від 30.05.2019 року та від 09.07.2019 року (судове провадження №51-9282 км18, №51-392 км 19), про те, що сам по собі факт непогодження з висновком суду, не є підставою для повторного дослідження доказів; повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду, при цьому, відмова в задоволенні клопотання за відсутності аргументованих доводів щодо необхідності повторного дослідження доказів не свідчить про порушення процесуального закону або неповноту судового розгляду.

Доводи прокурора про істотні порушення судом першої інстанції кримінального процесуального закону є безпідставними. В апеляційній скарзі прокурора не наведено жодного порушення процесуального закону судом. Такі порушення вимог КПК України, які б тягли скасування виправдувального вироку по справі відсутні.

Районний суд, розглядаючи матеріали справи, обґрунтовано ухвалив виправдувальний вирок, зробивши ґрунтовний аналіз доказів, що були надані стороною обвинувачення, допитавши обвинуваченого, свідка, дослідивши письмові докази, зазначивши підстави для прийняття такого рішення. При цьому порушень процесуального порядку дослідження та оцінки доказів, наведених місцевим судом у вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Доводи прокурора про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального правопорушення є безпідставними, оскільки в апеляційній скарзі прокурора не наведено жодного доказу, який би не був досліджений судом, і на який є посилання в обвинувальному акті, або про дослідження якого заявляв прокурор в суді першої інстанції.

Прокурор в апеляційній скарзі по суті дав власну оцінку доказам на користь винуватості ОСОБА_7 , відмінну від оцінки, наданої судом першої інстанції, і замість правової аргументації у скарзі, викладає свою позицію щодо обставин кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на докази, які були предметом дослідження суду першої інстанції, водночас такі докази не є об`єктивними доказами винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, і на їх підставі неможливо постановити обвинувальний вирок, про який просить прокурор.

За таких обставин, за відсутності правових підстав для скасування виправдувального вироку щодо ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів,

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , залишити без задоволення, вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 29 січня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу до Верховного Суду, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4