Справа №613/896/24 Провадження № 1-кп/613/140/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Богодухові справу за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0000069 від 20 березня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, розлученого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

02 жовтня 2023 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст.309 КК України, до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

12 березня 2024 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, до 5 років 1 місяця позбавлення волі

у скоєнні кримінального правопорушеньня передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, 12 березня 2024 року Червонозаводським районним судом м. Харків за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі на шлях виправлення та перевиховання не став та вчинив новий злочин при наступних обставинах. Так, ОСОБА_4 , діючи повторно, 19 березня 2024 року близько 10.30 год., знаходячись поблизу магазину «Елітан», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел направлений на заволодіння мобільним телефоном, шляхом зловживання довірою, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, попрохав у раніше знайомого ОСОБА_5 , надати йому свій мобільний телефон марки «MEIZU» моделі «М5С (М710Н) 2/16 Gb» синього кольору, під приводом тимчасового користування, так як належний йому мобільний телефон розряджений та пообіцяв повернути його після здійснення дзвінка. ОСОБА_5 , не усвідомлюючи дійсних, протиправних намірів ОСОБА_4 , будучи помилково впевненим у сумлінності його дій та довіряючи йому, добровільно передав останньому для здійснення дзвінка свій мобільний телефон, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/8596-ТВ від 28 березня 2024 року, становить 851 грн. Після цього, ОСОБА_4 , отримавши шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 мобільний телефон останнього, доводячи свій злочинний умисел до кінця, не маючи наміру повертати його, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, обернувши вищевказаний мобільний телефон на свою користь та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв майнову шкоду потерпілому на вказану сум.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинено повторно.

Обвинувачений у судовому засіданні заявив клопотання про закриття кримінального провадження за ч.2 ст.190 КК України відносно нього у зв`язку з декриміналізацією діяння. Вказав, що розуміє свої права, усвідомлює, що закриття провадження з вказаної підстави не є реабілітуючим, йому зрозумілі наслідки закриття провадження, винним себе визнав повністю.

Прокурор у судовому засіданні вважала наявними підстави для закриття кримінального провадження.

Потерпілий у судове засідання не прибув про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти закриття справи не заперечував, оскільки шкода йому відшкодована.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Частина 1 ст.2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи..

Частиною 6 ст. 3 КК України встановлено норму, за якою зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09 серпня 2024 року, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема викладено у новій редакції ст. 51 КУпАП. З огляду на внесені зміни дрібним викраденням чужого майна вважається викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Отже, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028 грн (1514х2=3028).

Таким чином внесені Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і Закон має зворотну дію у часі.

Згідно обвинувального акту вартість майна, яким незаконного заволодів ОСОБА_4 становить 851 грн., тобто не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вимогами п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч.3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Зважаючи на те, що обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження відносно нього, розуміє наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає за необхідне закрити кримінальне провадження.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні, відносно ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальні витрати (витрати на залучення експерта) у відповідності з вимогами ст. 124 КПК України з обвинуваченого стягненню не підлягають та відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 284, 479-2 КПК України, ст.ст. 3, 4, 5 КК України,-

У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 від 20 березня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Судові витрати, понесені на залучення експертів на суму 1 893 (одна тисяча вісімсот дев`яносто три) гривни 20 копійок віднести на рахунок держави.

Речовий доказ мобільний телефон марки «MEIZU» М5С ІМEI 1-60680, EMEI 2-60698 повернути власнику ОСОБА_5 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 04 квітня 2024 року, на мобільний телефон марки «MEIZU» М5С ІМEI 1-60680, EMEI 2-60698 - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя