ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3011/24 Справа № 201/8255/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою Першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка має повну середню освіту, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2024 року змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

На обгрунтування апеляційних вимог, не оспорюючи встановлені фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, кваліфікацію його за ч. 4 ст. 185 КК України як таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, у той же час вказує, що вирок місцевого суду підлягає зміни в частині покладених на обвинувачену обов`язків у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 76 КК України в редакції Закону від 07.09.2016 року.

Зазначає, що суд при звільненні обвинуваченої від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України поклав на неї лише обов`язок, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України, в той час як підлягали безумовному покладанню на неї як цей обов`язок, так і обов`язок, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирішено питання про долю речових доказів та процесуальних витрат.

ОСОБА_7 визнано винуватою та засуджено за те, що остання за обставин, встановлених судом першої інстанцій та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оспорюються, в період дії воєнного стану, 25.06.2024 року, приблизно о 14:18 годин, перебуваючи у приміщенні супермаркету «Варус-56» за адресою: АДРЕСА_2 , побачила зачинену камеру для схову АДРЕСА_3 , в замковій свердловині якої знаходився ключ, та неї раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Далі ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, підійшла до вказаної камери схову та шляхом обернення ключа у замковій свердловині відчинила дверцята камери схову АДРЕСА_3 , звідки таємно викрала чуже майно, яке належало потерпілій ОСОБА_9 , а саме ноутбук марки «Acer Aspire3» A315-58-33XS в комплекті з зарядним пристроєм до нього, який знаходився в чорній сумці для ноутбуку.

Після чого ОСОБА_7 , утримуючи при собі викрадене майно, залишила місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 9691 гривень.

Вищезазначені дії обвинуваченої ОСОБА_7 кваліфіковані у вироку за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора який підтримав апеляційну скаргу; обвинувачену, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, прийшла до наступного.

Так, висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України, доведеність її вини ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Аналізуючи доводи прокурора щодо порушення вимог закону про кримінальну відповідальність, а саме ст. 76 КК України, при призначенні покарання обвинуваченій, колегія суддів вважає їх слушними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України на засуджену при звільненні її від відбування покарання з випробуванням безальтернативно повинні бути покладенні такі обов`язки 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відтак суд першої інстанції, поклавши на засуджену ОСОБА_7 виключно обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність. Разом із тим, колегія суддів позбавлена можливості усунути це порушення у межах своїх процесуальних повноважень з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2024 року в частині обов`язків, які покладені на ОСОБА_7 , а саме зобов`язати останню періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно із ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: 1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 2) необхідності застосування більш суворого покарання; 3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; 4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 418 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 407 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції ухвалює вирок. Будь-яке інше рішення суд апеляційної інстанції приймає у формі ухвали.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що розширення складу обов`язків, які покладаються на обвинувачену у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, за правовою природою належить розглядати як збільшення обсягу застосованої до неї кримінально-правової санкції.

Відтак задоволення вимог апеляційної скарги прокурора тягне за собою погіршення становища засудженої, а отже згідно із ч. 1 ст. 420 КПК України, ч. 1 ст. 418 КПК України допущене порушення підлягає виправленню в апеляційному порядку шляхом скасування вироку в частині покладених на ОСОБА_7 обов`язків та ухвалення у цій частині нового вироку, яким належить покласти на останню більший обсяг обов`язків.

Оскільки прокурором в апеляційній скарзі питання про ухвалення нового вироку не ставиться, суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 404 КПК України не може вийти за межі заявлених вимог у бік погіршення становища обвинуваченої та за власної ініціативи ухвалити щодо неї новий вирок.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, зважаючи на процесуальні обмеження, позбавлена можливості усунути вказане порушення, у зв`язку з чим приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 418 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4