Житомирський апеляційний суд
Справа №273/2158/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/909/24
Категорія ст. 183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 жовтня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 грудня 2024 року, без визначення розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 жовтня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 грудня 2024 року, без визначення розміру застави.

Також, відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Своє рішення суддя обґрунтував тим, що продовжують існувати ризики, передбачених ст. 177 КПК України, а застосування до ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, в тому числі домашнього арешту чи особистого зобов`язання, є неможливим, з огляду на дані про особу обвинуваченого, зміст пред`явленого обвинувачення та інші конкретні обставини справи.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суддя враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу не визначає розмір застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу, постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту, або застави.

На думку захисника, прокурор жодним чином не підтвердив наявність риків, передбачених ст.177 КПК України.

Також, стверджу, що суддя скасувавши заставу погіршив становище обвинуваченого, що недопустимо.

Вважає, що ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вказаний запобіжний захід є невмотивовано жорстоким.

Обвинувачений ОСОБА_8 про розгляд справи повідомлений належним чином, клопотання про особисту участь не заявляв, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просив проводити судовий розгляд без участі обвинуваченого, а тому колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 347 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає що, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 та ч. 2 ст. 347 КК України, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за яке передбачено покарання від трьох до семи років позбавлення волі, а інше до особливо тяжкого злочинів у сфері злочинів проти авторитету органів державної влади і передбачає покарання від шести до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Доводи сторони захисту, що ризики передбачені п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України є недоведеними прокурором є необґрунтованими з таких підстав.

Прокурор у клопотанні належним чином обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду, оскільки у разі визнання його винним, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на тривалий час, а також незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, оскільки потерпілі проживають в одному районі в сусідньому селі поруч місця проживання обвинуваченого, а обставини та характер інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень таку можливість підтверджують.

Апеляційний суд враховує і те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, міцність соціальних зв`язків та інші відомості, однак зважаючи, на початкову стадію судового розгляду справи, приймаючи до уваги, що кримінальне правопорушення вчинене щодо майна працівника правоохоронного органу небезпечним способом, що могло потягнути невідворотні наслідки це свідчить, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому більш м`який запобіжний захід, як зазначено в апеляційній скарзі захисника, на думку апеляційного суду не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 на даній стадії судового розгляду кримінального провадження.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, колегія суддів враховує і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочинів у яких він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК, а саме, можливості переховуватись суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих в даному кримінальному правопорушенні з огляду на суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується.

Крім того, на переконання колегії суддів, доводи захисника щодо визначення застави також не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Твердження захисника, що суд не мав права не визначати заставу ОСОБА_8 є помилковими, оскільки при обранні або продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд має право не визначати розмір застави, і це є дискреційним правом суду.

Відповідно до вимог КПК України, суддя оцінює всі обставини справи та може прийняти рішення про відсутність можливості внесення застави в певних випадках, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та обставини його вчинення.

Та обставина, що ухвалою слідчого судді від 01.09.2024 р. ОСОБА_8 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була визначена застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян, яку не було внесено на час розгляду клопотання прокурора, не спростовує правильність висновків, оскільки суд діяв відповідно до наданих йому повноважень та в межах клопотання прокурора.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, винесена у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 331, 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 жовтня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 грудня 2024 року, без визначення розміру застави- без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: