Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2506/23
Провадження № 1-кп/935/124/24
У Х В А Л А

25 вересня 2024 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000363 стосовно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286-1, ч.3 ст.135, ч.1 ст.263 КК України ,

установив:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, встановлених для обвинуваченого, у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави. Клопотання обґрунтував тяжкістю покарання, яке може бути застосовано до обвинуваченого, та продовженням існування ризиків незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого, який є неповнолітнім, його законного представника, свідків, особи яких йому відомі, перешкоджання встановленню істини по справі іншим чином.

Обвинувачений ОСОБА_8 частково заперечив проти клопотання прокурора, просить суд змінити обов`язок не відлучатись із населеного пункту, в якому він фактично проживає на обов`язок не відлучатись за межі Житомирського р-ну.

Захисник ОСОБА_9 частково заперечив проти клопотання прокурора, посилаючись на те, що обвинувачений вдівець, має на утримані неповнолітніх дітей, проживає та працює у різних населених пунктах, потребує здійснювати підприємницьку діяльність, з якої отримує дохід, тому просить суд надати можливість обвинуваченому пересуватись у межах Житомирського району.

Захисник ОСОБА_6 заперечив проти клопотання прокурора, звернувся до суду із письмовим клопотанням, в якому просить частково змінити покладені на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст.195 КПК України, а саме: змінити обов`язок не відлучатись із населеного пункту, в якому він фактично проживає, на обов`язок не відлучатись за межі Житомирського району. Своє клопотання обґрунтував тим, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання, позитивно характеризується, один виховує двох неповнолітніх дітей, ніяким чином не уникає від надання матеріальної допомоги потерпілому, законному представнику якого вже було перераховано кошти на початку лікування, а тому необхідність здійснювати обвинуваченим підприємницьку діяльність у межах Житомирського району аргументується потребою в утриманні двох неповнолітніх дітей, а також здійснюванням матеріальної допомоги потерпілій стороні. Клопотання подано у письмовому вигляді та оголошено у судовому засіданні.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов такого висновку.

Ухвалою слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 06.08.2023 стосовно обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 214720 грн.

Житомирським апеляційним судом 17.08.2023 ухвалу слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 06.08.2023 було скасовано та постановлено нову ухвалу, якою обвинуваченому визначено розмір застави - 805200 грн. з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

У зв`язку із внесенням обвинуваченим застави , його звільнено з під варти та застосовано електронний засіб контролю.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Згідно з положеннями ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, у тому числі : 1) переховуватися від суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

Разом з тим, положення кримінального процесуального законодавства України не вимагають доказів того, що обвинувачений обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі.

Для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, згідно вимог ст. 178 КПК України , крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення або зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Судом застосовуються положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у відповідності до яких, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000) запобіжні заходи що суттєво обмежують право особи на свободу пересування Суд вважає такими, що є необхідними у демократичному суспільстві за умови, що їхньою метою було попередження злочинів. У своєму рішенні у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (п.36) Суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Крім того, судом врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, вчинення яких інкримінується обвинуваченому, та міру покарання, що може бути застосована до нього у разі визнання його винуватим, зокрема позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, оскільки учасники кримінального провадження проживають у межах одного району, що створює високу ймовірність неправомірного впливу на неповнолітнього потерпілого, його законного представника, свідків, судовий розгляд триває, суд дійшов висновку про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує прокурор, та вважає за необхідне продовжити обвинуваченому дію обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України, встановлених для обвинуваченого у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки такий запобіжний захід на даний час забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Клопотання сторони захисту на даний час не підлягає задоволенню, оскільки стороною захисту не обґрунтовано у достатній мірі необхідність у зміні встановлених обов`язків стосовно обвинуваченого.

Як вже неодноразово зазначалось судом, обвинувачений зареєстрований фізичною особою підприємцем, є кінцевим бенефіціарним власником ПАТ «Коростишівський райагропостач», керівником якого є ОСОБА_10 , іншим кінцевим бенефіціарним власником ОСОБА_11 , тому необхідність особистої участі обвинуваченого у здійсненні господарської діяльності підприємства не доведено.

З приводу посилання захисників на необхідність та прагнення обвинуваченого надавати матеріальну допомогу потерпілій стороні, суд звертає увагу, що останні виплати на лікування потерпілого відбувались у вересні 2023 року на загальну суму 100000 грн. Будь яких інших фактів чи намагань обвинуваченого надати допомогу потерпілому чи домовитись про надання такої допомоги з потерпілою стороною, що свідчило б про готовність обвинуваченого матеріально підтримати потерпілого та його законного представника у майбутньому, на що постійно звертає увагу сторона захисту, суду не надано.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 181, 331 КПК України, ст.29 Конституції України, суд , -

постановив:

Клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про часткову зміну покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, на 60 днів, тобто до 23.11.2024 включно , а саме:

1) прибувати до суду на визначений час.

2) не відлучатись із населеного пункту , в якому він фактично проживає, за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду.

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його процесуальних обов`язків, відповідно до ухвали суду, покласти на відповідний орган Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого: відділ поліції №2 Житомирського районного управління поліції ГУНП у Житомирській області.

Ухвалу суду направити до відділу поліції №2 Житомирського районного управління поліції ГУНП у Житомирській області для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1