Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2024 року м. Рівне

Справа № 569/11952/23

Провадження № 11-кп/4815/447/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000469 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 15 травня 2024 року стосовно

ОСОБА_7 , котра народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Лисичанськ Луганської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч.1 ст. 111-2 Кримінального кодексу України (далі - КК),

в с т а н о в и л а :

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 15 травня 2024 року ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за ч.1 ст. 111-2 КК на одинадцять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування пов`язані з освітньою, культурною та спортивною діяльністю населення строком 15 років з конфіскацією майна.

Згідно цього вироку ОСОБА_7 визнано винною у пособництві державі - агресору, тобто у вчиненні громадянином України умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору, окупаційній адміністрації державі-агресора, з метою завдання шкоди Україні, шляхом реалізації рішень та дій держави-агресора, окупаційної адміністрації держави-агресора.

Зокрема, з 19.02.2014 представниками рф розпочато збройне вторгнення збройних сил рф, приховане твердженням керівників рф про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту рф та іншими підрозділами зс рф здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечили військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя.

18.03.2014 російська федерація оголосила про офіційне включення Криму до її території.

У березні - квітні 2014 року в м. Луганськ та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія рф шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств рф, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Зокрема, під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час представників влади та зс рф, 27.04.2014 на території Луганської області України створено терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і по теперішній час.

Контроль та координація діяльності цієї терористичної організації, як і її фінансове та матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється представниками влади та збройних сил рф.

З метою забезпечення режиму окупації та придушення супротиву проти українського населення так званим законодавчим органом ЛНР прийнято ряд законів та підзаконних нормативних актів.

Окремі території України, що входять до складу Луганської області є окупованими рф (у тому числі окупаційною адміністрацією рф) починаючи з 27.04.2014, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207.

З 24.02.2022 російською федерацію здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України та розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який діє по даний час.

Тимчасова окупація частин території України здійснюється рф за допомогою збройних формувань російської федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих міністерству оборони рф, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам рф, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих рф, а також за допомогою окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні російській федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Водночас, за державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходяться на тимчасово окупованій території.

Згідно IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі з додатком до неї- Положенням про закони і звичаї війни на суходолі, територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника (ст. 42 додатку до Конвенції)

Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» із 03.07.2022 м. Лисичанськ Луганської області перебуває в тимчасовій окупації.

На територіях, які опинилися в окупації, зокрема на території м. Лисичанськ Луганської області, представники держави-агресора створили незаконні органи влади, які поширювали, встановлювали та закріплювали владу російської федерації на місцях.

ОСОБА_7 будучи громадянкою України, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але до 18.08.2022, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалася 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, порушення територіальної цілісності та захоплення території України, діючи з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на території м. Лисичанськ Луганської області, погодилась на пропозицію представників окупаційної адміністрації щодо призначення її на посаду «начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 », що входить до складу « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яку обіймає на даний час.

В подальшому ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді «начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 », починаючи з 18.08.2022 вчинила дії щодо реалізації рішень окупаційної адміністрації держави-агресора, зокрема прийняла участь у виконанні закону терористичної організації «ЛНР» №367-ІІІ від 13.03.2022 «О государственных и муниципальных предприятиях», розпорядження т.зв. ради міністрів терористичної організації «ЛНР» № 02-05/208/15 від 23.07.2015 «О даче согласия на учреждение Государственным унитарным предприятием «ЛУГАНСКГАЗ» филиалов» із змінами та доповненнями, шляхом зайняття вищевказаної посади.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , перебуваючи на території м. Лисичанськ Луганської області, в період з 18.08.2022 по 12.01.2023, реалізовуючи «Положення про ІНФОРМАЦІЯ_2 », затвердженого наказом «Державного унітарного підприємства «Луганськгаз» №449 від 18.08.2022 з використанням захопленого окупаційною владою майна АТ «Луганськгаз», як суб`єкта газопостачальної та газорозподільчої системи України, особисто організовувала та керувала процесом відновлення та забезпечення газопостачання на тимчасово окупованій території АДРЕСА_1 , а також забезпечувала виконання наказу «Державного унітарного підприємства «Луганськгаз»» №235 від 26.12.2022 «Про введення в дію нових тарифів на виконання робіт, передбачених переліком платних послуг, що надаються ДУП «Луганськгаз».

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_5 просить вказаний вирок скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Обґрунтовує свої вимоги апелянт тим, що місцевий суд в оскаржуваному вироку не зазначив позицію сторони захисту, зокрема, щодо наявності умислу в обвинуваченої на вчинення злочину, адже обвинувачення ґрунтується лише на показаннях двох свідків та відео сюжету, розміщеного в мережі Інтернет. Вважає, що не було доведено добровільність дій обвинуваченої щодо заміщення посади керівника підприємства з газопостачання на окупованій території, оскільки такі дії ОСОБА_7 могли бути вчинені в умовах крайньої необхідності, а також при застосуванні погроз, що виключає злочинність діяння. Проте, у зв`язку з тим, що провадження здійснювалось без присутності обвинуваченої, тому сторона захисту була обмежена у можливості подати відповідні докази.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника-адвоката ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_4 щодо законності оскаржуваного вироку та залишення його без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить таких висновків.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Диспозицією ч.1 ст. 111-2 КК передбачено покарання за умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, іноземцем чи особою без громадянства, за винятком громадян держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації чи підтримки рішень та/або дій держави-агресора, збройних формувань та/або окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільного збору, підготовки та/або передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора

Статтею 370 КПК визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, оскаржуване судове рішення в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону, а висновок місцевого суду щодо доведеності винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 в інкримінованому їй злочині за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на досліджених в ході судового розгляду доказах, які оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку.

Зокрема, місцевим судом було досліджено ряд протоколів огляду мережі Інтернет від 29.09.2022, 08.11.2022, згідно з якими на Телеграмканалі « ІНФОРМАЦІЯ_4 », каналі « ІНФОРМАЦІЯ_5 » відеохостингу « ІНФОРМАЦІЯ_6 », а також на інформаційному ресурсі « ІНФОРМАЦІЯ_7 » відповідно, зафіксовані відеосюжети, у яких надає інтерв`ю ОСОБА_8 як начальник ІНФОРМАЦІЯ_8 » так званої «ЛНР» стосовно стану відновлення систем газопостачання у тимчасово окупованому місті Лисичанськ

Також було досліджено протокол огляду мережі Інтернет від 19.05.2023 сторінки інформаційного ресурсу « ІНФОРМАЦІЯ_9 », де міститься публікація датована 16.01.2023 « ОСОБА_9 полностью восстановлено « ОСОБА_10 », за змістом якої начальник міського підприємства «Горгаз» ОСОБА_8 повідомляла в ефірі телеканалу «Россия-1» про відмовлення на 100% газопостачання у місті Лисичанськ.

При цьому, місцевим судом було допитано як свідків осіб, які особисто знайомі з ОСОБА_7 , зокрема ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , кожен з яких пояснив, що раніше працювали з обвинуваченою, знайомі з нею з робочих питань, та бачили у мережі Інтернет публікації, які підтверджують факт зайняття нею посади начальника у « ІНФОРМАЦІЯ_2 » так званої «ЛНР». При цьому, свідки зазначали про бажання ОСОБА_7 обіймати керівну посаду у підприємстві, вказували на її амбіції щодо керівництва.

Вказані докази, у своїй сукупності, свідчать про наявність у діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК, у тому числі, й наявності умислу. При цьому, слід зауважити, що вказаний злочин може вчинятись як з прямим умислом, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, так і непрямим умислом, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Тому, враховуючи наявність доказів щодо зайняття обвинуваченою протягом тривалого часу керівної посади у підприємстві, підпорядкованому окупаційній владі так званої «ЛНР», а саме «начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 », що входить до складу «міністерства палива, енергетики та вугільної промисловості луганської народної республіки», надання нею інтерв`ю щодо результатів роботи цього підприємства, можна дійти висновку що ОСОБА_7 діяла з умислом.

При цьому, жодних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_7 діяла в умовах крайньої необхідності або при застосуванні погроз, про що зазначив захисник як підстави скасування вироку, матеріали цього кримінального провадження не містять і в ході апеляційного розгляду встановлено не було.

За цих обставин, колегія суддів приходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту та скасування оскаржуваного вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 15 травня 2024 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3