Справа № 183/9269/24
№ 1-кс/183/1678/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання від 09.09.2024 р. прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна, заявленого в межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000254 від 09.09.2024 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 10.09.2024 р. надійшло вищевказане клопотання.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні сектора дізнання Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 09.09.2024 року за №0000254, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09 вересня 2024 року Новомосковського РВП ГУНП надійшло повідомлення про те, що під час несення служби екіпажем поліції, на 159 км автодороги М-29 в смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області було зупинено транспортний засіб марки ВАЗ 21011 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав посвідчення водія серії НОМЕР_2 з явними ознаками підробки та в ході

перевірки реєстраційних документів, встановлено, що за серією та номером наданого

водієм посвідчення, згідно бази МВС значиться інша особа.

На місце пригоди було направлено слідчо - оперативну групу Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.

09 вересня 2024 року слідчим СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дпіпропетровській області, проведено огляд місця події в період часу з 05.00 год. до 05.30 год., а саме ділянки місцевості, що розташована на АДРЕСА_1 , де знаходився водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який добровільно надав для огляду посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 05.10.2022 ТСЦ №0541 на своє ім`я та в ході перевірки вказаного посвідчення водія за ІПНП « ОСОБА_5 », встановлено, шо посвідчення водія серії НОМЕР_2 було видано 08.11.2022 ТСЦ №3249 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є підставою вважати, що надане водієм посвідчення водія має ознаки підроблення. Після огляду посвідчення водія серії НОМЕР_2 поміщено до спецпакету PSP 2371944 та вилучено до Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області. Вказаний факт дізнавачем сектору дізнання Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області внесений 09 вересня 2024 року за №0000254 з правовою кваліфікацією, передбаченою ч.4 ст.358 КК України.

09 вересня 2024 року посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 05.10.2022 ТСЦ №0541 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучені в ході огляду місця події, за кримінальним провадженням від 09 вересня 2024 року за №0000254 визнані речовими доказами, так як можуть містити на собі сліди кримінального проступку.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Арештом майна, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом правопорушення.

Враховуючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 05.10.2022 ТСЦ №0541 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є основним об`єктом кримінального проступку, по ним будуть проводитися відповідні експертизи, які вже на даний час призначені до Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України в Дніпропетровській області, заявник клопотання просить накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 05.10.2022 ТСЦ №0541 на ім`я ОСОБА_4 .

В судове засіданні слідчий не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Дослідивши надані матеріали та докази в їх сукупності, слідчий суддя доходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

В ч. 2 та ч. 4 ст. 168 КПК України зазначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту; за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В ч. 3 ст. 170 КПК України вказано, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги до оформлення клопотання про арешт майна визначені в ст. 171 КПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні сектору дізнання Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 09.09.2024 року за №0000254, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України (а.с.4).

09 вересня 2024 року проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості, що розташована на 159-му км автодороги М-29, АДРЕСА_2 , де знаходився водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який добровільно надав для огляду посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 05.10.2022 ТСЦ №0541 на своє ім`я та в ході перевірки вказаного посвідчення водія за ІПНП « ОСОБА_5 », встановлено, шо посвідчення водія серії НОМЕР_2 було видано 08.11.2022 ТСЦ №3249 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є підставою вважати, що надане водієм посвідчення водія має ознаки підроблення. Після огляду посвідчення водія серії НОМЕР_2 поміщено до спецпакету PSP 2371944 та вилучено до Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області (а.с.8-12).

Постановою про визнання і залечення до кримінального провадження речових доказів від 09.09.2024, вилучене в ході огляду місця події посвідчення водія серії НОМЕР_2 видано 05.10.2022 ТСЦ №0541 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано та залучено в якості речових доказів у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000254 від 09.09.2024 року (а.с.19-20).

До слідчого судді з клопотанням про арешт майна заявник звернувся наступного робочого дня після вилучення майна, а саме 10.09.2024 р. (поштою).

Таким чином слідчим суддею встановлено, що тимчасове вилучення вищевказаних речей та забезпечення їх схоронності здійснено у відповідності до норм ст.ст. 167 та 168 КПК України. Форма та зміст заявленого клопотання про арешт майна відповідають вимогам ст. 171 КПК України. Вказане клопотання подане на наступний робочий день після тимчасового вилучення майна, тобто подане в строк, визначений в ч. 5 ст. 171 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що враховуючи положення ст. 98 КПК України, тимчасово вилучені речі, є речовим доказом, що зберігає на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Накладення арешту на вилучені речі необхідно оскільки подальше користування, відчуження та розпорядження вилученими речами неминуче призведе до знищення або зміни слідів вчинення правопорушення, що може перешкоджати кримінальному провадженню.

З огляду на наведене, беручи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання від 09.09.2024 р. прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна, заявленого в межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000254 від 09.09.2024 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно з забороною користування, а саме на посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 05.10.2022 ТСЦ №0541 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке вилучено 09 вересня 2024 року під час огляду місця події у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Майно, на яке накладено арешт зберігати у відповідності до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104) в матеріалах кримінального провадження від 09 вересня 2024 року за №0000254.

Ухвала виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1