УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБ України у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000478 внесеного до ЄРДР 21.10.2024, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гнівань, Вінницького р-ну, Вінницької обл., який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБ України у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000478 внесеного до ЄРДР 21.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 20 жовтня 2024 року, приблизно о 17 год. 40 хв., точний час слідством не встановлено, поблизу залізничного переїзду на АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 за попередньою змовою із громадянкою України ОСОБА_7 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з метою ослаблення держави, дестабілізації суспільно-політичної обстановки та залякування місцевого населення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи важливе народногосподарське та оборонне значення залізниці, якою у тому числі переміщається військова техніка, озброєння, які необхідні для Збройних Сил України, що здійснюють відсіч збройної агресії Російської Федерації, вчинили підпал залізничної релейної шафи за наступних обставин.

Так, приблизно у червні 2024 року, більш точний час слідством не встановлено, перебуваючи у м. Гнівань Вінницького району громадянка України ОСОБА_7 отримала від невстановленого представника Російської Федерації пропозиції вчинення за грошову винагороду підпалів об`єктів, які мають важливе народногосподарське або оборонне значення, з метою ослаблення держави, дестабілізації суспільно-політичної обстановки та залякування місцевого населення.

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідування дату та час, але не пізніше 19 жовтня 2024 року, перебуваючи у м. Гнівань Вінницького району, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 досягли попередньої змови на вчинення підпалів залізничних релейних шаф на виконання вказаних завдань для досягнення спільної мети з корисливих мотивів.

Надалі, 19 жовтня 2024 року ОСОБА_7 з метою реалізації вказаного кримінально протиправного умислу та на виконання домовленостей із ОСОБА_4 обрала за допомогою картографічного інтернет-сервісу релейну шафу біля залізничного переїзду на АДРЕСА_2 для здійснення її підпалу, місцезнаходження якої цього ж дня приблизно о 12 год. 02 хв. повідомила ОСОБА_4

20 жовтня 2024 року ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Гнівань, продовжуючи реалізацію спільного кримінально протиправного умислу, підготували сокиру та цвяходер, а також придбали рідкий розпалювач вогнищ для вчинення запланованого підпалу залізничної релейної шафи. Цього ж дня ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 на автомобілі «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , вирушили до вказаної вище залізничної релейної шафи у АДРЕСА_2 .

У подальшому, 20 жовтня 2024 року ОСОБА_7 , перебуваючи біля залізничного переїзду на АДРЕСА_2 , продовжуючи реалізацію спільного із ОСОБА_4 кримінально протиправного умислу, шляхом надсилання відеозапису вказаної релейної шафи на названій місцевості невстановленому представнику Російської Федерації, погодила із ним вчинення її підпалу за грошову винагороду.

Після цього, 20 жовтня 2024 року, приблизно о 17 год. 40 хв., точний час слідством не встановлено, продовжуючи реалізацію кримінально протиправного умислу, відповідно до розподілених із ОСОБА_4 злочинних функцій ОСОБА_7 , користуючись тим, що його дії прикриває ОСОБА_4 , щоб не бути вивленими, за допомогою вказаного вище цвяходера відігнула двері вказаної релейної шафи, облила її вміст наведеним вище рідким розпалювачем та підпалила запальничкою. Одразу після вказаних дій, ОСОБА_7 зробила відеозапис горіння вказаної релейної шафи та з метою підтвердження вчинення описаних діянь надіслала невстановленому представнику Російської Федерації. Під час зазначених дій ОСОБА_7 , з метою реалізації спільного кримінально протиправного умислу, відповідно до розподілених злочинних функцій ОСОБА_4 , з метою приховання факту вчинення ОСОБА_7 підпалу релейної шафи від імовірних свідків, зайняв позицію біля дороги неподалік від вказаного місця та повідомляв ОСОБА_7 за допомогою особистого мобільного телефона про наближення автомобілів.

Після підпалу релейної шафи ОСОБА_4 , на автомобілі «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , разом із ОСОБА_7 зникли з місця чинення злочину.

Крім того, досудовим розслідуванням установлено, що 20 жовтня 2024 року, приблизно о 21 год. 20 хв., точний час слідством не встановлено, на залізничному перегоні «Гнівань Тюшки» поблизу с. Селище Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з метою ослаблення держави, дестабілізації суспільно-політичної обстановки та залякування місцевого населення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи важливе народногосподарське та оборонне значення залізниці, якою у тому числі переміщається військова техніка, озброєння, які необхідні для Збройних Сил України, що здійснюють відсіч збройної агресії Російської Федерації, вчинили підпал залізничної релейної шафи за наступних обставин.

Так, 20 жовтня 2024 року, продовжуючи реалізацію вказаного вище кримінально протиправного умислу, у зв`язку із недостатнім для досягнення злочинної мети заподіянням шкоди від підпалу релейної шафи біля залізничного переїзду на АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 разом із ОСОБА_4 конкретизували попередньо досягнену 19 жовтня 2024 року попередню змову на підпал релейної шафи, домовилися про підпал ще однієї релейної шафи на залізничному перегоні «Гнівань-Тюшки» з метою ослаблення держави, дестабілізації суспільно-політичної обстановки та залякування місцевого населення, за грошову винагороду на виконання завдання невстановленого представника Російської Федерації.

У подальшому, цього ж дня ОСОБА_7 разом із ОСОБА_4 , прямуючи до с. Селище Вінницького району Вінницької області, із застосуванням картографічного інтернет-сервісу, попередньо обрали залізничну релейну шафу для її підпалу на перегоні «Гнівань-Тюшки» поблизу с. Селище Вінницького району Вінницької області, до якої одразу попрямували на автомобілі «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 .

20 жовтня 2024 року приблизно о 21 год. 15 хв., точний час слідством не встановлено, продовжуючи реалізацію спільного кримінально протиправного умислу, ОСОБА_7 за допомогою вказаного вище цвяходера та ОСОБА_4 за допомогою вказаної вище сокири відігнули двері названої релейної шафи.

Після цього відповідно до розподілених із ОСОБА_4 злочинних функцій ОСОБА_7 облила вміст вказаної релейної шафи наведеним вище рідким розпалювачем та підпалила запальничкою, а також зробила відеозапис горіння вказаної релейної шафи, який з метою підтвердження вчинення описаних протиправних діянь, надіслала невстановленому представнику Російської Федерації. У цей же час, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, відповідно до розподілених злочинних функцій ОСОБА_4 , з метою приховання факту вчинення ОСОБА_7 разом із ОСОБА_4 підпалу релейної шафи від імовірних свідків, зайняв позицію біля дороги неподалік від вказаного місця та повідомляв ОСОБА_7 за допомогою особистого мобільного телефона про наближення автомобілів.

Після підпалу релейної шафи ОСОБА_4 , на автомобілі «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , разом із ОСОБА_7 зник з місця чинення злочину.

У подальшому, цього ж дня ОСОБА_7 від невстановленої особи отримано грошові кошти на невстановлену досудовим слідством суму, як оплату вказаного протиправного діяння. На виконання вказаних вище домовленостей із ОСОБА_4 . ОСОБА_7 передала йому як оплату виконаних ним злочинних функцій при вчиненні вказаного протиправного діяння грошові кошти на суму 2000 грн.

ОСОБА_4 23.10.2024 у відповідності до вимог КПК України повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України, а саме вчинення з метою ослаблення держави підпалів, спрямованих на зруйнування або пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинені в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у ході досудового слідства доказами, а саме протоколами огляду місця події від 21.10.2024, протоколами обшуку житла ОСОБА_4 та ОСОБА_7 від 22.10.2024, поясненнями ОСОБА_4 і ОСОБА_7 , а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, санкцією ч. 2 ст. 113 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Наразі існують наступні обґрунтовані ризики:

- у ОСОБА_4 наявні можливості переховуватись від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- знищити, сховати або спотворити речі або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- наявні можливості у продовженні аналогічної протиправної діяльності (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

З огляду на викладене, наявні реальні підстави вважати, що ОСОБА_4 можуть бути вчиненні дії, визначені п.п. 13, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, що у свою чергу дає підстави для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог пункту 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109114-1, 258258-3, 260, 261, 437442 Кримінального кодексу України.

Беручи до уваги тяжкість злочину, значну суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, та дію воєнного стану на всій території України, визначення застави будь-якого розміру не забезпечить належного виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 13, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, на думку сторони обвинувачення жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених пунктами 13 ч. 1 ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, слідчому судді пояснив, що по кримінальному провадженні існує ризик, зокрема те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання їй менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_4 при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою поклався на розсуд суду.

Адвокат ОСОБА_8 заявила клопотання у якому просила при обранні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити розмір застави, що буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, в розмірі вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, раніше судимий, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна. Разом із тим, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України обґрунтована.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Слідчий суддя вважає обґрунтованим застосування запобіжного заходу до підозрюваної в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України, тому слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для визначення підозрюваному розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 400 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБ України у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 16 годин 00 хвилин 21 грудня 2024 року (відповідно до протоколу затримання).

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 21 грудня 2024 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя