Справа № 203/4183/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю слідчого - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000321,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшло вищезазначене клопотання, заявлене в рамках кримінального провадження №0000321, про арешт майна.

В судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити останнє.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти клопотання, за виключенням накладення арешту на вилучений у підозрюваної мобільний телефон. В цій частині зазначив, що підозрювана є керівником благодійної організації, здійснює волонтерську діяльність та мобільний телефон містить контакти з постачальниками допомоги, яка надається військовим та представниками відповідних військових підрозділів, а тому є необхідним для продовження здійснення волонтерської діяльності.

Перевіривши викладені в клопотанні доводи, заслухавши слідчого та захисника підозрюваної, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п.п.6,7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів такого забезпечення є тимчасове вилучення та арешт майна.

Частинами 1,3 ст.132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч.ч.1,2 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Частинами 1 та 2 ст.168 КПК України встановлено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207,208,298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.ч.3,5 ст.208 КПК України уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч.2 ст.170 КПК України).

В свою чергу ч.3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Згідно ч.ч.10,12 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000321 від 19.06.2024 року, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.3 ст.369-2 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що військовослужбовець однієї з військових частин Національної гвардії України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адвокат, свідоцтво №1978 від 16.02.2009) та невстановлені співробітники одного із районних центрів комплектування та соціальної підтримки організували та впровадили протиправні схеми з підробки офіційних та медичних документів, що визначають військовозобов`язаних осіб непридатними до військової служби, з подальшим виключенням з військового обліку, з метою отримання неправомірної вигоди з військовозобов`язаних.

Так, під час зустрічі 10.07.2024 року зі свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 повідомив останньому, що може допомогти у оформленні документів, що визначатимуть його як непридатного до військової служби та які дозволять у подальшому безперешкодно виїжджати за межі України. За вказані послуги свідок має сплатити грошові кошти в сумі 25000 доларів США. В подальшому ОСОБА_7 надав ОСОБА_6 номер мобільного телефону ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка з його слів, буде займатися оформленням вказаних документів.

Під час зустрічі 19.07.2024 року ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_6 про документи, які необхідно надати для оформлення непридатності до військової служби, як буде проходити процедура ВЛК та яким чином сплатити кошти в сумі 25000 доларів США.

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 вступили в злочинну змову з метою вимагання та отримання неправомірної вигоди у розмірі 25000 доларів США для себе та невстановлених, на даний час, службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 і ВЛК за видачу медичних документів, що визначають військовозобов`язаних осіб непридатними до військової служби, з подальшим виключенням з військового обліку.

В подальшому, 21.08.2024 року, близько 15-00 г., на паркувальному майданчику біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » по АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 отримала першу частину неправомірної вигоди в сумі 12500 доларів США за виготовлення недостовірних документів про хворобу громадянина ОСОБА_6 та здійснення впливу на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо прийняття ними рішення про виключення громадянина з військового обліку за станом здоров`я.

Також 21.08.2024 року після передачі грошових коштів в сумі 12500 доларів США у вигляді імітаційних купюр, ОСОБА_8 була затримана в порядку ст.208 КПК України та 22.08.2024 року їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України.

Під час затримання було проведено особистий обшук останньої, за наслідками якого в неї виявлено та вилучено: імітаційні купюри номіналом 100 доларів США серії КВ 86817228І на загальну суму 12500 доларів США; синю папку з копіями документів на ім`я ОСОБА_6 : паспорт серії НОМЕР_1 , приписне свідоцтво, ідентифікаційний код, атестат про повну загальну середню освіту, фото 3х4 на документи; банківську картку «ПриватБанк» з номером НОМЕР_2 ; мобільний телефон iPhone 14 ProMax, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 .

Постановою слідчого від 21.08.2024 року вилучене у ОСОБА_8 під час затримання та особистого обшуку майно було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

В наданому клопотанні слідчим, з метою збереження речових доказів, поставлено питання про арешт зазначеного вище майна.

Перевіряючи доводи клопотання та дослідивши долучені до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що останні в достатній мірі свідчать про факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України та обгрунтовану причетність до його вчинення ОСОБА_8 .

Також слідчий суддя враховує, що вилучені у підозрюваної імітаційні купюри на суму 12500 доларів США є частиною неправомірною вигоди, що в порядку контролю за вчиненням злочину передавалась свідком ОСОБА_6 на вимогу підозрюваної за здійснення впливу на посадових осіб щодо прийняття ними рішення про виключення громадянина з військового обліку. З цією метою свідком також передавались підозрюваній копії особистих документів та фотокартки.

За обставинами кримінального правопорушення та відповідно до долучених матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 спілкувалась із свідком ОСОБА_6 та іншим підозрюваним ОСОБА_5 засобами мобільного зв`язку, а тому вилучений в неї мобільний телефон може містити відомості про таке спілкування (вхідні та вихідні дзвінки, текстові повідомлення, аудіо та відеозаписи, фотознімки та інш).

Таким чином, слідчий суддя вважає, що вилучені у підозрюваної імітаційні купюри, копії документів та мобільний телефон відповідають критеріям речових доказів, визначеним ст.98 КПК України та мають суттєве значення для кримінального провадження.

В частині заперечень захисника підозрюваної щодо накладення арешту на мобільний телефон, слідчий суддя вважає, що наведені в обгрунтування таких заперечень доводи не свідчать про відсутність підстав для арешту цього майна, як речового доказу. При цьому також враховує, що під час особистого обшуку та станом на момент розгляду клопотання підозрювана не надала пароль до мобільного телефону, що зафіксовано в протоколі затримання від 21.08.2024 року та не заперечувалось захисником під час розгляду клопотання.

Обмеження власником доступу до вмісту мобільного телефону, позбавляє можливість його огляду, а повернення телефону підозрюваній без такого огляду та фіксації вмісту може призвести до видалення з нього інформації, яка матиме суттєве значення для кримінального провадження та може бути використана в якості доказу протиправної діяльності.

Також слідчий суддя приймає до уваги, що підозрюваній інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, санкція якої передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Тому, як зазначив в судовому засіданні слідчий, після отримання в подальшому органом досудового розслідування інформації по картковому рахунку та наявності на ньому коштів, будуть вживатись заходи щодо арешту коштів з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваної.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність передбачених п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, в зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення необхідних слідчих та процесуальних дій, на даному етапі досудового розслідування слід накласти арешт на вилучене у підозрюваної під час особистого обшуку майно, з позбавлення права відчуження, розпорядження та користування останнім.

Керуючись ст.ст.98,131,132,170-172,175,309,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час її затримання та особистого обшуку 21 серпня 2024 року, а саме:

-імітаційні купюри номіналом 100 доларів США серії КВ 86817228І на загальну суму 12500 доларів США;

-синю папку з копіями документів на ім`я ОСОБА_6 : паспорт серії НОМЕР_1 , приписне свідоцтво, ідентифікаційний код, атестат про повну загальну середню освіту, фото 3х4 на документи;

-банківську картку «ПриватБанк» з номером НОМЕР_2 ;

-мобільний телефон iPhone 14 ProMax, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 ,

з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування останніми.

Ухвала підлягає негайному виконанню відповідно до ч.1 ст.175 КПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1