Справа № 545/3017/24
Провадження № 1-в/545/433/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника засудженої- адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» відносно засудженої

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, уродженки смт. Борова, Фастівського району, Київської області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимої:

1) 29.03.1989 року Фастівським міським судом Київської області за ст. 215-3 ч. 1, 215-3 ч. 2,140 ч. 1, 141 ч. 3, 42 КК України до 4 років позбавлення волі. 26.04.1989 року Київським обласним судом скасувати ст. 215-3 ч. 1 КК України, вважати засудженою за ст. 141 ч. 3, 140 ч. 1, 215-3 ч. 2, 42 КК України до 3 років позбавлення волі;

2) 29.11.1991 року Приморським районним судом м. Одеса за ст. 190 ч. 2, 43 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі. 03.03.1992 року Одеським обласним судом вважати засудженою до 2 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнена 09.09.1993 року за відбуттям строку покарання;

3) 04.02.1994 року Фастівським районним судом Київської області за ст. 81 ч. 4 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнена 02.10.1999 року за відбуттям строку покарання;

4) 07.03.2001 року Фастівським районним судом Київської області за ст. 101 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнена 25.10.2002 року умовно-достроково на невідбуту частину покарання 3 місяці 6 днів;

5) 25.05.2005 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ст. 396 ч. 1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнена 27.07.2005 року за відбуттям строку покарання;

6) 11.12.2008 року Фастівським міським судом Київської області за ст. 187 ч. 2, 190 ч. 2, 357 ч. 3, 358 ч. 3, 358 ч. 2, 70, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. Знята з обліку 27.01.2011 року за відбуттям іспитового строку;

7) 02.06.2011 року Фастівським міським судом Київської області за ст. 309 ч. 1, 75 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік. Знята з обліку 09.07.2012 року за відбуттям іспитового строку;

8) 28.03.2014 року Фастівським міським судом Київської області за ст. 186 ч. 2, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;

9) 17.06.2015 року Солом`янським районним судом м. Києва за ст. 296 ч. 4, 121 ч. 1, 70, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. 25.01.2016 року Новозаводським районним судом м. Чернігова згідно ст. 72 ч. 5 КК України зарахувано з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі період з 29.01.2015 року по 16.07.2015 року включно. Звільнена 21.06.2019 року умовно-достроково на невідбуту частину строку 7 місяців 20 днів.

засудженої:

05.12.2019 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ст. 121 ч. 1, 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі.

про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання,-

ВСТАНОВИВ:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло подання Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» відносно засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, в обґрунтування якого зазначено, що остання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення подання, зазначивши про відсутність підстав для його задоволення.

Захисник засудженої ОСОБА_5 просив подання задовольнити.

Представник адміністрації виправної колонії надіслав заяву про розгляд подання у його відсутність. Подання підтримує та просить задовольнити.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали подання та особової справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з частиною 2 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як встановлено судом, що ОСОБА_5 засуджена 05.12.2019 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ст. 121 ч. 1, 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку покарання: 20.08.2019 року, кінець строку покарання: 20.02.2026 року. Фактично відбутий строк покарання станом на 12.07.2024 року: відбуто 04 рік 10 місяці 22 дні. Невідбутий строк покарання станом на дату розгляду подання складає 01 рік 06 місяців 20 днів.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці. Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/2 строку покарання.

Умовно-дострокове звільнення має важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої статтею 50 Кримінального кодексу України. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як визначено статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреб у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі.

Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

У даному випадку, хоча відбутий засудженим строк покарання і узгоджується з вимогами ст. 81 КК України, проте наразі застосування її положень є передчасним та невиправданим, оскільки необхідність у подальшому відбуванні покарання не відпала і до моменту звільнення мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, наразі не досягнута.

Так, згідно досліджених судом матеріалів особової справи, засуджена ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 21.08.2019 року. За час утримання в державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» характеризувалась негативно. Заохочень не мала. Мала 2 стягнення. Стягнення погашені в установленому законом порядку. До праці не залучалась.

З 21.08.2020 року відбуває міру покарання в державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)». Згідно статті 118 КВК України працевлаштована робітником з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями. До роботи відноситься добросовісно. Поставлені завдання виконує вчасно та якісно. Має тринадцять заохочень та два стягнення , які погашені у встановленому законом порядку .

Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.

Засуджена демонструє відсутність соціально-правового інфантилізму. Рівень педагогічної занедбаності низький, кримінальної зараженості низький, поведінка соціальна, за характером - не корислива, виважена, поміркована та усвідомлювана.

До складу злочинної ієрархії не відноситься, а не дотримується настанов злочинної субкультури, злочинні «традиції» не підтримує, не прагне до лідерства. Жаргоном не володіє. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна, спілкується із засудженими позитивної спрямованості.

Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи та здійснює за ними належний догляд.

Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування.

До виконання робіт із благоустрою установи ставиться добросовісно. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. На профілактичних обліках в установі не перебуває.

Після звільнення засуджена буде проживати за адресою: АДРЕСА_2 .

Термін застосування статті 101 КВК України щодо зміни умов тримання за відбуттям 1/3 призначеного строку покарання- 20.11.2022 року. Рішенням комісії від 06.12.2022 року відмовлено за заявою засудженої. Термін застосування статті 82 Кримінального кодексу України щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким- за відбуттям 1/2 призначеного строку покарання, а саме 20.12.2023 року. Рішенням комісії від 27.12.2023 року відмовлено за заявою засудженої. Термін застосування умовно-дострокового звільнення від покарання згідно статті 81 Кримінального кодексу України за відбуттям 2/3 призначеного строку покарання, а саме- 05.07.2024 року.

Відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Правова просвіта».

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженої ОСОБА_5 із урахування аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженої, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-вихованої роботи (за підсумком (загальним балом) розділів ІІ-VI): 93 бали. Засуджена стала на шлях виправлення та має бути представлена на умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (згідно ст. 81 КК України) ? 65 балів.

Дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що матеріалами особової справи засудженої ОСОБА_5 доведено, що поведінка останньої протягом усього періоду відбування покарання не вказувала на її неухильне бажання стати на шлях виправлення, а навпаки, хоч у поведінці ОСОБА_5 спостерігаються позитивні тенденції, однак, це не засвідчує виправлення особи та даний факт не є безумовним критерієм застосування щодоза судженої умовно-дострокового звільнення. Висновки про виправлення особи слід робити не лише за період, який безпосередньо передує моменту, коли строк добігає кінця, після чого можливе застосування умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування покарання або принаймні впродовж значної частини цього строку. Поведінка ОСОБА_5 не була стабільною та послідовною, а тому суд її розцінює як пристосовування засудженої до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 неодноразово судима за ст. 121 КК України, у тому числі, скоювала вказані кримінальні правопорушення у період іспитового строку та будучи звільненою умовно-достроково, проте висновків для себе не зробила та продовжила вчиняти їх під час невідбутої частини покарання, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній. А тому, на думку суду у разі звільнення ОСОБА_5 умовно-достроково є висока вірогідність вчинення нею нового кримінального правопорушення.

Сама позитивна характеристика ОСОБА_5 відповідає нормальній поведінці свідомого засудженого і не може бути єдиною підставою для застосування щодо неї пільги.

З огляду на викладене, підстав для задоволення подання не вбачається.

Керуючись ст. 537 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покараннявідносно засудженої ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складний 30.07.2024 року.

СуддяОСОБА_6