Справа № 211/7293/23
Провадження № 1-кс/211/1417/24
У Х В А Л А

іменем України

22 липня 2024 року слідчий суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого ВП №1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про відмову в задоволенні клопотання по кримінальному провадженні №0000349 від 15.04.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

встановив:

18.07.2024 до суду надійшла скарга ОСОБА_2 на постанову слідчого ВП №1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про відмову в задоволенні клопотання по кримінальному провадженню №0000349 від 15.04.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Розглянувши скаргу та долучені до неї скаржником матеріали, слідчий суддя вважає, що провадження у вказаній скарзі не може бути відкрите з наступних підстав.

Заявник у своїй скарзі вказує, що 27 червня 2024 року в канцелярії СВ ВП №1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області отримала копію постанови про відмову в задоволенні клопотання по кримінальному провадженню №0000349 від 15.04.2016. Як вбачається зі змісту постанови про відмову в задоволенні клопотання, 20 травня 2024 року слідчий ОСОБА_3 відмовив в задоволенні клопотання, яке надійшло 20 травня 2024 року від потерпілої ОСОБА_2 , зареєстроване під №СВ-558 від 20.05.2024, в якому остання вимагає надати їй для огляду її речі, а саме: ексклюзивний плащ, шийний платок з білого шифону, сумку з натуральної шкіри, та знаряддя злочину палку. 20.05.2024 слідчим ОСОБА_3 прийнято постанову про відмову в задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що вищезазначені предмети були визнані в якості речових доказів та добровільно передані потерпілою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після огляду по ним призначені криміналістичні експертизи та, після їх виконання, предмети і речі були опечені експертами належним чином та передані слідчим в камеру зберігання речових доказів, що засвідчується квитанціями з підписами посадових осіб. Слідчий зазначив, що потерпілою не надано в клопотанні ніяких пояснень з приводу того, які саме слідчі дії вона клопоче провести з використанням вищезазначених предметів. Тому немає ніяких законних підстав порушувати експертне упакування вище зазначених предметів та вилучати з них останні. Скаржником також було подано до суду клопотання про продовження строків для подання скарги.

Згідно частини 1 статті 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 304 КПК України скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Враховуючи викладене вище, слідчим суддею встановлено, що скаржником пропущено строк звернення до слідчого судді зі скаргою.

Відповідно до частини 1 статті 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

При цьому, відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20.04.2017 №5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Зокрема, до їх числа відносяться: 1) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 2) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження; 3) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 4) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 5) несвоєчасне одержання процесуальних документів (наприклад, несвоєчасне одержання копії вироку); 6) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк.

У будь-якому випадку, в силу положень статей 22, 26 КПК України, вказані обставини підлягають підтвердженню учасником кримінального провадження шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Скаржник клопоче про поновлення строку на оскарження постанови слідчого ВП №1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про відмову в задоволенні клопотання потерпілій ОСОБА_2 по кримінальному провадженню №0000349 від 15.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, хоча й звертається до суду з клопотанням про продовження строків для подання скарги, посилаючись на те, що 06.07.2024 на електронну пошту Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області потерпіла надіслала скаргу, але не отримала відповіді щодо стану розгляду її скарги, та не надавши на це доказів.

Правило дотримання десятиденного строку на оскарження до слідчого судді рішення слідчого має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Суд звертає увагу, що у рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право. Хоча статтею 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на оскарження рішення слідчого, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

За таких обставин, враховуючи тривалість пропуску строку, відсутність надання заявником підтвердження наявності поважних причини пропуску строку, слідчий суддя вважає, що у цій справі відсутні підстави для поновлення строків для оскарження рішення слідчого.

Крім того, на підставі вимог частини 5 статті 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

З огляду на зміст статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», яка передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, необхідно вказати і на правові позиції Європейського суду з прав людини стосовно доступу до правосуддя та права перегляду судових рішень.

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип «res judicata», особливо, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

За цих підстав Високий Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2012, №1640/0/4-12 «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» у випадку пропуску строку, встановленого для подання скарги, скарга повертається особі, якщо при її поданні особа не порушила питання про поновлення цього строку. Слідчий суддя, за наявності відповідної заяви, може поновити строк, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо). Підставою для поновлення строків також може бути визнано й об`єктивні причини, внаслідок яких особа не змогла вчасно реалізувати своє право на подання скарги.

Враховуючи те, що строк оскарження постанови слідчого ВП №1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про відмову в задоволенні клопотання по кримінальному провадженні №0000349 від 15.04.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а обставини, на які посилається скаржник не доведені належними доказами. Скаржником не наведено поважних причин пропуску строку на оскарження, які перешкодили їй реалізуватися право на оскарження постанови про відмову в задоволенні клопотання, у визначений чинним законодавством строк, слідчий суддя не знаходить підстав для поновлення строку для звернення з вищевказаною скаргою та доходить висновку про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строку для звернення зі скаргою, передбаченого частиною 1 статті 304 КПК України, та повернення скарги заявнику на підставі пункту 3 частини 2 статті 304 КПК України.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до частини 7 статті 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Щодо клопотання скаржника про безпосередню присутність при розгляді скарги, суд роз`яснює наступне. Слідчий суддя вирішує питання щодо повернення скарги не у складі суду, а одноособово, тому відповідно до приписів КПК України не здійснюється виклик скаржника та слідчого, прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 29, 116, 303-309, 369, 371-372 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

в поновленні строку на звернення зі скаргою відмовити.

Повернути матеріали скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого ВП №1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про відмову в задоволенні клопотання по кримінальному провадженні №0000349 від 15.04.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, - скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1