ЄУН № 337/7228/23
Провадження № 1-кп/337/186/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в порядку спеціального судового провадження (in absentia), у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Тимошівка Михайлівського району Запорізької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , не є особою, щодо якої здійснюється особливий порядок кримінального провадження, передбачений ст. 480 КПК України, раніше на території України не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 1111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Починаючи з 28 лютого 2022 року територія смт. Михайлівка Михайлівської селищної територіальної громади Василівського району Запорізької області тимчасово окуповано збройними формуваннями держави-агресора російської федерації, що визначено Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України №75 від 25 квітня 2022 року «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 06 грудня 2022 року», та в подальшому Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України від 22.12.2022 року №309 (зі змінами станом на 22.09.2023 року) Михайлівську селищну територіальну громаду Василівського району віднесено до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Статтею 73 Конституції України, визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України.

15 липня 2022 року Центральною виборчою комісією України прийнято Постанову № 82 «Про неприпустимість організації підготовки та проведення на тимчасово окупованих територіях України псевдо референдумів» відповідно до якої проведення будь-яких виборів та референдумів в умовах воєнного стану прямо заборонено частиною першою статті 19 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Аналогічні заборони встановлено також Виборчим кодексом та Законом України «Про всеукраїнський референдум».

Згідно із ст. 1 Закону України «Про всеукраїнський референдум» від 26.01.2021 року всеукраїнський референдум є формою безпосередньої демократії в Україні, способом здійснення влади безпосередньо Українським народом, що полягає у прийняті (затвердженні) громадянами рішень шляхом голосування у випадках і порядку, встановлених Конституцією України та цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про всеукраїнський референдум» від 26.01.2021 року, всеукраїнський референдум щодо зміни території України - форма прийняття громадянами України, які мають право голосу, рішення щодо затвердження прийнятого Верховною Радою України закону про ратифікацію міжнародного договору про зміну території України. Призначення всеукраїнського референдуму щодо зміни території України здійснюється постановою Верховної Ради України.

Згідно із ч. 1 ст. 20 Закону України «Про всеукраїнський референдум» від 26.01.2021 року у разі введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або окремих її місцевостях призначення (проголошення) та проведення всеукраїнського референдуму забороняється.

При цьому, представники підконтрольних російській федерації самопроголошених органів узурпували виконання владних функцій держави на тимчасово окупованій території Василівського району Запорізької області, переслідуючи кінцеву мету окупації Запорізької області приєднанням частини території України до рф, умисно, на виконання вимог військово-політичного керівництва рф у порушення порядку, встановленого Конституцією України, у липні 2022 року (більш точна дата не встановлена) проголосили про початок підготовки до проведення незаконного референдуму з питань входження до складу рф тимчасово окупованої території Запорізької області.

15 липня 2022 року Центральною виборчою комісією України прийнято Постанову №82 «Про неприпустимість організації підготовки та проведення на тимчасово окупованих територіях України псевдо референдумів» відповідно до якої проведення будь-яких виборів та референдумів в умовах воєнного стану прямо заборонено частиною першою статті 19 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»

У свою чергу, у невстановлені дату та час, але не пізніше 27 вересня 2022 року, ОСОБА_5 , будучи проросійськи налаштованою, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, перебуваючи на тимчасово окупованій території Запорізької області, добровільно погодилась щодо участі у проведенні на території тимчасово окупованого с. Тимошівка Василівського району Запорізької області незаконного референдуму про вихід Запорізької області зі складу України, утворення самостійної держави та входження її до складу рф на правах суб`єкта рф, та була включена до складу дільничної виборчої комісії, яка діяла на території вищевказаного населеного пункту.

Так, ОСОБА_5 , у період з 23 по 27 вересня 2022 року, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи свою протиправну діяльність та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, в порушення Конституції України, Закону України «Про всеукраїнський референдум», Закону України «Про правовий режим воєнного стану», прийняла участь у проведенні незаконного референдуму, а саме будучи членом виборчої комісії, зі списками виборців, наданими їй бюлетенями здійснила по-дворовий обхід жителів АДРЕСА_1 з метою їх залучення до голосування щодо виходу Запорізької області зі складу України, утворення самостійної держави та входження її до складу російської федерації на правах суб`єкта російської федерації.

В подальшому, 27 вересня 2022 року так звана «Центральна виборча комісія Запорізької області» за результати підрахунку всіх бюлетенів визнала незаконний референдум таким, що відбувся.

Таким чином, наслідком вищевказаних незаконних та неправомірних дій в тому числі ОСОБА_5 , стало визнання російською федерацією незаконного референдуму на тимчасово окупованій території України таким, що відбувся та незаконного приєднання Запорізької області до складу рф.

Крім того, 14 серпня 2023 року Центральною виборчою комісією України прийнято Постанову №59 «Про нікчемність псевдовиборів на тимчасово окупованих територіях України», відповідно до якої організація підготовки та проведення на території суверенної незалежної України органами влади російської федерації та їх посадовими особами чи за їх сприяння псевдовиборів є нелегітимними, а їх результати не матимуть жодних юридичних наслідків.

При цьому, представники підконтрольних російській федерації самопроголошених органів узурпували виконання владних функцій держави на тимчасово окупованій території Василівського району Запорізької області, умисно, на виконання вимог військово-політичного керівництва рф у порушення порядку, встановленого Конституцією України, у вересні 2023 проголосили про проведення виборів до місцевих «органів влади».

ОСОБА_5 , продовжуючи співпрацю з російською окупаційною владою, у період з 08 по 10 вересня 2023 року маючи умисел спрямований на обрання до незаконних органів влади, та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України в якості кандидата від партій «єдина росія», прийняла участь у т.з.в. «Виборах депутатов Михайловского окружного совета депутатов первого созыва Запорожской области», які відбулись на тимчасово окупованій території Василівського району Запорізької області в рамках так званих «Виборів до Законодавчих зборів Запорізької області», та отримала мандат депутата незаконно створеного органу «совет депутатов Михайловского округа».

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої ОСОБА_5 (in absentia), яка показань суду не надавала та будь-яких клопотань від останньої на адресу суду також не надходило.

Водночас, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника адвоката ОСОБА_4 , який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в у Донецькій та Запорізькій областях.

Повістки про виклик обвинуваченої ОСОБА_5 , а також інформацію про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , яка в свою чергу повинна була знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про її наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченої ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п.«g» п.3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник ОСОБА_4 у судових засіданнях зазначав, що не мав можливості зв`язатися з обвинуваченою і з`ясувати в неї правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймав участь у реалізації права на захист обвинуваченої ОСОБА_5 під час судового розгляду та висловив свою позицію з приводу всіх процесуальних питань, що відбулись в судових засіданнях.

Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного провадження, що тимчасова окупація з боку рф частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення рф на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку рф частини території України є загально відомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами рф, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.

На підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.1111 КК України, стороною обвинувачення надано наступні докази, які були досліджені судом:

Допитані в судовому засіданні свідки, а саме:

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що приблизно 27 лютого 2022 року російські окупаційні війська зайшли в смт. Михайлівка (районний центр), а через 2-3 дні в с. Тимошівка, де вона народилась. ОСОБА_5 вона знає досить давно, з часу її приїзду, оскільки дача свідка знаходиться поруч з будинком обвинуваченої. ОСОБА_5 приїхала разом із мамою. Також свідок знає чоловіка обвинуваченої, який є місцевим, і її дітей двійнят, яким приблизно по 15 років. Свідок виїхала на підконтрольну Україні територію 29 серпня 2022 року, але в окупації у неї залишилися знайомі та родичі, від яких вона знає певні подробиці і після виїзду. До війни ОСОБА_5 працювала у дитячому садочку вихователем-психологом, а після вторгнення стала директором того дитячого садочка. Коли росіяни вирішили проводити референдум, ОСОБА_5 почала «моталась» по місцевим мешканцям з «бумажками», а також збирала підписи на її підтримку як депутата. Навідувалась в більшості до сімей з дітьми, оскільки відомості про них були в дитячому садочку. Поки свідок перебувала на окупованій території, вона досить часто 3-4 рази бачила ОСОБА_5 біля будинку сільради. При проведені референдуму, ОСОБА_5 була членом комісії, а також була у списку кандидатів, що висувались на вибори при окупантах.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що з 2020 року він почав працювати головою Михайлівської селищної ради, та з того часу знає ОСОБА_5 . В 2021 року вона була призначена завідуючою дитячого садочка « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а тепер і під російським прапором працює завідувачем того-самого садочка. Знає, що ОСОБА_5 приймала активну участь в референдумі, та організовувала входження в територію російської федерації, а після була обрана в депутати в місцеві органи. Свідок бачив ОСОБА_5 на світлинах з референдуму із представниками російської влади.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що він є місцевим мешканцем с.Тимошівка, і перебував там з моменту вторгнення до початку липня 2022 року. ОСОБА_5 він знає добре. Після початку окупації, коли росіяни створили військову адміністрацію Михайлівського району, на територію дитячого садочка с. Тимошівка приїхали російські ставленики ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , спілкувались з працівниками, щоб садочок продовжував працювати, і призначили директором ОСОБА_5 , яка до цього була вихователем. Після призначення ОСОБА_5 передала і використовувала списки батьків дітей, що відвідували садочок агітувала, щоб вони голосували на референдумі. Також ОСОБА_5 роздавала агітаційні листівки, надавала для росіян приміщення дитячого садочка, приймала участь у виборах від партії «єдина росія», і стала депутатом. В агітаційних групах, що ходили до мешканців села, була ОСОБА_5 та інші місцеві, а їх супроводжували російські військові. Не зважаючи, що свідок виїхав 07.07.2022 року, такий процес він бачив особисто, оскільки агітації почались значно раніше референдуму.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 жовтня 2023 року, згідно якого ОСОБА_8 з чотирьох фотознімків осіб, впізнав ОСОБА_5 як місцеву мешканку с. Тимошівка, яка пішла на співпрацю з окупантами, займалась активною агітаційною діяльністю, приймала участь у проведенні незаконного референдуму, була обрана в місцеві депутати від партії «єдина росія».

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04 листопада 2023 року, згідно якого ОСОБА_6 з чотирьох фотознімків осіб, впізнала ОСОБА_5 , зображену на фото №3.

Протокол огляду від 13 вересня 2023 року за змістом якого, слідчим оглянута інформація на сайті «єдина росія» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , де після вводу ПІБ « ОСОБА_5 » виявлено інформацію про особу (мовою оригіналу) « ОСОБА_11 , ОСОБА_12 область по списку, дата рождения 27.11.1981, сфера деятельности образований, место работы ГКУ ЗО Детский сад « ОСОБА_13 », должность заведующий, образований высшее». Далі оглянуто інформацію за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 , де на сторінки установи (мовою оригіналу) «ГКУ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » керівником вказана « ОСОБА_11 ».

Протокол огляду від 23 жовтня 2023 року за змістом якого слідчим, за участі свідка ОСОБА_8 , за допомогою мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 , було оглянуто інформацію, розміщену у багатоплатформовому месенджері «Telegram» на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_7 », в ході якого оглянуто публікації:

(мовою оригіналу) « ІНФОРМАЦІЯ_8 » до якої прикріплено перелік з прізвищами, в тому числі під № НОМЕР_1 , №22 « ОСОБА_5 , дата прийому 13.10.2023 року 12:00-14:00, 20.10.2023 року 13:00-15:00 за адресою АДРЕСА_2 »;

(мовою оригіналу) « ІНФОРМАЦІЯ_9 очень празднично и весело встретил «День воспитателя и всех дошкольных работников»! Малыши пели песни, читали стихи и танцевали. Сотрудники активно принимали участие в конкурсах получив массу ярких и позитивных впечатлений. На празднике присутствовали сотрудники клуба, которые поздравили коллектив детского сада теплыми словами и музыкальным сопровождением» з прикріпленими світлинами, на одній з яких свідок вказав на присутню ОСОБА_5 ;

(мовою оригіналу) «Второе заседание депутатов ІНФОРМАЦІЯ_10 заседание депутатов. Основными вопросами стали: …» з прикріпленими світлинами, на яких свідок впізнав ОСОБА_5 , що приймає участь у голосуванні на фоні російських прапорів.

Протокол огляду від 03 листопада 2023 року за змістом якого слідчим, за участі свідка ОСОБА_6 , за допомогою мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 , було оглянуто інформацію, розміщену у багатоплатформовому месенджері «Telegram» на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_7 », в ході якого оглянуто ті самі публікації, що і в протоколі від 23 жовтня 2023 року, де ОСОБА_6 , так само як і ОСОБА_8 , вказала на присутню на світлинах ОСОБА_5 .

Аналогічний протоколом огляду від 09 листопада 2023 року слідчим за участі свідка ОСОБА_7 за допомогою мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 , було оглянуто інформацію, розміщену у багатоплатформовому месенджері «Telegram» на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_7 », в ході якого оглянуто ті самі публікації, що і в протоколах від 23 жовтня 2023 року, 03 листопада 2023 року, де ОСОБА_7 також вказав на присутню на світлинах ОСОБА_5 .

Протокол огляду від 26 жовтня 2023 року за змістом якого, слідчим за допомогою мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_11 , було оглянуто інформацію, розміщену у багатоплатформовому месенджері «Telegram» на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_12 » в ході якого оглянуто публікацію від 20.09.2023 року, де наявна публікація (мовою оригіналу) «В ОСОБА_14 состоялось первое заседание окружного Совета народных депутатов. На сессии был избран председатель Совета народных депутатов и его заместители, сформирована структура совета. Регламент голосования не нарушался. Главным вопросом стал проект устава, который единогласно утвердили. «К этому моменту мы шли очень долго, долгим был путь, с началом СВО, затем у нас был проведен референдум по вхождению в состав рф. Затем мы прошли выборы, на которых выиграли от «единой россии» и получили большинство. На сегодняшний день было первое заседание нашего совета, на котором мы обсуждали организационные вопросы», - сказал председатель ІНФОРМАЦІЯ_13 » з відеоматеріалом, на якому в тому числі зафіксовано роботу «депутатів Михайлівки».

Інформацією, наданою ГУ ДМС в Запорізькій області, відповідно до якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим 24.02.2006 року Михайлівським РВ УМВС України в Запорізькій області.

Заявою про видачу паспорта громадянина України форми Ф1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_15 .

Інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.1111 КК України, наступні матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення: витяги з ЄРДР, постанову про визначення групи прокурорів, зміни групи прокурорів, постанови про визначення слідчих, постанови про визначення підслідності, повідомлення про підозру та виклик до слідчого ОСОБА_5 , протоколи огляду веб-сайті Офісу Генерального прокурора та у газеті «Урядовий кур`єр», повістки про виклик підозрюваної ОСОБА_5 , доручення про надання безоплатної правової допомоги, постанови про доручення призначити захисника для здійснення безоплатної правової допомоги у кримінальному провадженні, повістки про виклик, тощо, оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними особами.

Захисник ОСОБА_4 вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину не доведена, оскільки стороною обвинувачення не надано достатньо допустимих доказів для безумовного підтвердження вчинення злочину обвинуваченим. Інформацію з телеграм-каналів вважає недопустимими доказами.

Дослідивши всебічно, повно, об`єктивно та неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний із зазначених доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 1111 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового провадження.

При цьому, суд вважає, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні було проведено уповноваженими посадовими особами з дотриманням встановлених кримінально-процесуальним кодексом правил. У суду немає сумнівів в його об`єктивності та достовірності, а добуті в його ході докази є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою, і в достатній мірі підтверджують вину обвинуваченої ОСОБА_5 в скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим суд бере їх за основу при ухваленні цього вироку.

Судом не встановлено таких доказів, на яких ґрунтується доказування вини обвинуваченої ОСОБА_5 , які були б отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини.

Так, вина обвинуваченої ОСОБА_5 повністю підтверджується показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтвердили участь ОСОБА_5 у проведенні незаконного референдуму, зокрема по-дворовий обхід жителів с. Тимошівка, виконання обов`язків членом виборчої комісії, а в подальшому участь в якості кандидата від партій «єдина росія» у т.з.в. «Виборах депутатов Михайловского окружного совета депутатов первого созыва Запорожской области», та отримання ОСОБА_5 мандата депутата незаконно створеного органу «совет депутатов Михайловского округа».

При цьому, вказані свідки прямо вказали на те, що ОСОБА_5 діяла добровільно, ініціативно, а присутні з нею військові забезпечували функцію охоронників, а не конвою.

Не довіряти показам вказаних свідків у суду немає підстав, оскільки обставин, що вони оговорюють обвинувачену, судом не встановлено. Свідки були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві пояснення та надали суду покази під присягою. Їх пояснення є логічними, послідовними, повними, конкретними та такими, що узгоджуються між собою та з іншими дослідженими судом доказами.

Посилання захисника ОСОБА_4 , що ОСОБА_8 навіть теоретично не міг бути свідком агітаційних заходів за участю ОСОБА_5 , оскільки виїхав з тимчасово окупованої території 07 липня 2022 року, а сам незаконний референдум проведено з 23 по 27 вересня 2022 року, є безпідставними, оскільки навіть реакція офіційних органів влади України на підготовку до незаконного референдуму висловлювалась з липня 2022 року. Так 15 липня 2022 року Центральною виборчою комісією України прийнято Постанову №82 «Про неприпустимість організації підготовки та проведення на тимчасово окупованих територіях України псевдо референдумів». Така обставина достеменно свідчить про активні дії окупаційної влади по підготовці до незаконного референдуму задовго до його проведення, а отже підтверджує можливість свідка спостерігати такі обставини на початку липня 2022 року.

Пояснення свідків у справі узгоджуються з безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами, зокрема, з відомостями, які містяться в оглянутих каналах у багатоплатформовому месенджері «Telegram» «Михайловские НОВОСТИ», « ІНФОРМАЦІЯ_12 », на російському офіційному сайті політичної партії «єдина росія», а також, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_6 .

Крім того при огляді публікації на каналах «Telegram» «Михайловские НОВОСТИ», «Вежливые и Заботливые», свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підтвердили що на світлинах та стоп кадрах, зображена саме ОСОБА_5 .

Жодних обґрунтованих доводів, які б давали підстави вважати вищезазначені докази недостовірними, стороною захисту під час судового розгляду не наведено.

За частиною 5 статті 1111 КК України, серед іншого, передбачена відповідальність за добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора. Окупаційна адміністрація російської федерації це сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг (п.6 ст. 11 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). У складі цього правопорушення важливим для кваліфікації є місце його вчинення тимчасово окупована територія України. У кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК України, однак яких суд у цьому кримінальному провадженні не встановив. Організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки зі здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Адміністративно-господарські обов`язки це обов`язки з управління чи розпорядження державним, колективним або приватним майном.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №638/5446/22 (провадження №51-4092км23).

Дослідивши наведені вище докази, суд не знайшов підтвердження того, що ОСОБА_5 була вимушена зайняти зазначену вище посаду та діла під фізичним чи психічним примусом з боку осіб, які представляли іноземну державу росію.

Щодо клопотання сторони захисту, про визнання недопустимими доказами публікації з «Telegram» каналів, оскільки вони не є офіційними, чи веріфікованими джерелами.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.98 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Так, згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом (стаття 86 КПК України).

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів ( ч.2 ст.84 КПК України).

Згідно ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає право сторони обвинувачення отримувати інформацію з Інтернет-простору шляхом проведення зняття інформації з електронних інформаційних систем (ст. ст. 237, 264 КПК України). Слід звернути увагу на ч.2 ст. 264 КПК України, відповідно до якої не потребує дозволу слідчого судді здобуття відомостей з електронних інформаційних систем або її частини, доступ до яких не обмежується її власником, володільцем або утримувачем або не пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. Отримання з мережі Інтернет фактичних даних, доступ до яких необмежений, не може здійснюватися шляхом провадження такої дії, як зняття інформації з електронних інформаційних систем, оскільки порядок виявлення та фіксації таких відомостей не пов`язаний з подоланням захисту інформації від втручання інших осіб, а тому не відповідає суті негласної слідчої (розшукової) дії. Даний різновид інформації має виявлятися та фіксуватися шляхом проведення такої слідчої (розшукової) дії, як огляд. Разом з цим, законодавець не визначив порядку провадження огляду змісту Інтернет-сторінок, який би враховував специфіку досліджуваного об`єкта. Враховуючи те, що огляд це слідча (розшукова) дія, яка має бути проведена з чітким дотриманням процесуальної форми, то відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства України проведення будь-якої слідчої (розшукової) дії повинно супроводжуватися протоколюванням. Не є винятком і огляд Інтернет-сторінок або публікації з «Telegram» каналів. Належний порядок фіксації проведення процесуальної дії є одним із критеріїв допустимості доказів. В протоколі огляду змісту публікації з «Telegram» каналів, окрім відомостей, що зазначені в ст. 104 КПК України, обов`язково має вказуватись інформація про найменування каналу, інформація що характеризує його достовірність (чим зокрема може бути кількість підписників). До протоколу огляду слідчий, прокурор, захисник зобов`язані надати роздрукований зміст огляду та її зміст на електронному носії.

При дослідженні судом зазначених доказів не було встановлено порушення відповідальною особою процесуальної форми фіксації такої слідчої дії, на наявність таких недоліків, також не звертала увагу суду і сторона захисту.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для визнання недопустимими доказами протоколів огляду інформації, розміщеної на каналах «Telegram», оскільки вони є належними, так як підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, так як отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, так як фактичні дані, отримані з цих доказів не спростовані жодними іншими доказами, наданими сторонами кримінального провадження. Інформація, яка міститься у вказаних протоколах огляду повністю узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом, та не викликає сумнівів у суду. Крім того на достовірність публікації вказує і кількість підписників таких «Telegram» каналів.

Є очевидним, що інформація опублікована в «Telegram» каналах фіксує участь в офіційних заходах, виконання ОСОБА_5 функцій депутата «совет депутатов Михайловского округа», а її виконання таких функцій спільно з іншими особами, які є «відомими колобарантами», зокрема ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та серйозне сприйняття повноважень цих «депутатів» журналістами свідчить про офіційність повноважень ОСОБА_5 як депутата від партій «єдина росія» в розумінні держави агресора.

Також суд враховує, що вказані протоколи огляду не є єдиними вирішальними доказами у цій справі та оцінюються у сукупності з іншими доказами, наведеними вище.

Отже, суд вважає, що сукупність безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів переконливо, поза розумним сумнівом, доводить те, що обвинувачена ОСОБА_5 , будучи громадянкою України, після повномасштабного вторгнення рф в Україну, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, у невстановлені дату та час, але не пізніше 27 вересня 2022 року прийняла участь у проведенні на території тимчасово окупованого с. Тимошівка Василівського району Запорізької області незаконного референдуму про вихід Запорізької області зі складу України, працювала у складі дільничної виборчої комісії, а в період з 08 по 10 вересня 2023 року прийняла участь у т.з.в. «Виборах депутатов Михайловского окружного совета депутатов первого созыва Запорожской области» в якості кандидата від партій «єдина росія» та отримала мандат депутата незаконно створеного органу «совет депутатов Михайловского округа».

Суд вважає, що обвинувачена безумовно усвідомлювала факт окупації та агресії з боку рф незаконності проведення «референдуму» та створення окупаційною владою незаконних органів, яким притаманні функції органів влади, створених на тимчасово окупованій території в умовах збройного конфлікту та введеного воєнного стану, здійснювала свідомо, умисно, добровільно за власним волевиявленням.

Також суд враховує і те, що обвинувачена ОСОБА_5 , маючи достатній життєвий досвід та рівень знань не могла не розуміти незаконності вчинених нею дій та можливості завдання своїми умисними діями шкоди державі Україна.

Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним, що своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 1111 КК України, тобто добровільне обрання громадянина України до незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, та участь громадянина України в організації та проведенні незаконних виборів та референдумів на тимчасово окупованій території.

У відповідності до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч.5 ст.1111 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

Обираючи обвинуваченій ОСОБА_5 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії тяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставини, відповідно до ч.1 ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 судом не встановлені.

Обставиною, яка обтяжує її покарання, є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин, тривалість, характер і ініціативність вчинених обвинуваченим діянь, суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк, в межах передбаченого санкцією ч.5 ст.1111 КК України, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги, на максимальний строк, із застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

При цьому суд враховує правові висновки, викладені у постанові колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі №753/18479/16-к (провадження №51-520км18) та постанові колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.06.2022 року по справі №171/869/21 (провадження №51-838км22) в частині можливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, в тому числі і до осіб, які на час вчинення зазначеного кримінального правопорушення не займали офіційно певні посади та не займалися офіційно певною діяльністю, з огляду на положення, передбачені ст. 55 КК України.

Також, призначаючи покарання суд враховує, що згідно ч.1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого і що згідно ч.2 ст. 52 КК України конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання. Не встановлення в ході досудового розслідування офіційно зареєстрованого за ОСОБА_5 нерухомого майна і транспортних засобів, не є безсумнівним підтвердженням його фактичної відсутності і перешкодою для призначення цього виду покарання.

Таке покарання стосовно ОСОБА_5 на переконання суду, є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею та іншими особами кримінальних правопорушень.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного її затримання.

Цивільний позов не заявлявся. Речові докази, арешти майна і процесуальні витрати по справі відсутні. Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 1111 КК України, і призначити їй покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах України та в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в органах, що надають публічні послуги на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного їй майна.

Строк відбуття основного покарання ОСОБА_5 , слід рахувати з моменту її затримання на виконання цього вироку.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади у правоохоронних органах України та в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в органах, що надають публічні послуги, слід рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок може бути оскаржений в Запорізького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1