ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1307/24 Справа № 216/1153/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

власників майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 00000024 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2024 року про часткове задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2024 року було частково задоволено клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_9 .

Накладено арешт на речі, які вилучені у ОСОБА_7 24.05.2024 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung» imei: НОМЕР_1 з чохлом; мобільний телефон марки «Assistant» imei 1: НОМЕР_2 ; imei 2: НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Хіаоmі», з розбитим екраном, imei не встановлено телефон не вмикається; мобільний телефон марки «Apple», чорного кольору imei не встановлено телефон не вмикається; банківська карта «Банк Власний рахунок», «Vostok», № НОМЕР_4 , дійсна 12/26; упаковка від сім-карти «Водафон» с/н НОМЕР_5 ; копія паспорту на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_6 , виданий Казанківським РВ УМВС України в Миколаївський області від 21.10.2009р.; документ «Альфа-Банк» з назвою «Реквізити для поповнення рахунку» на ім`я ОСОБА_11 , рахунок отримувача: НОМЕР_7 ; набір відмичок з надписом на чохлі «Н&Н» з наповненням (заготівки ключів та відмички). А також мобільний телефон марки «Орро», imei не встановлено в зв`язку з блокуванням телефону, ОСОБА_8 не надав пароль розблокування, який був вилучений у ОСОБА_8 під час проведення вказаного обшуку.

Визначено місцем зберігання майна, на яке накладено арешт згідно з «Порядком зберігання та передачі речових доказів стороною обвинувачення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012 - в камері зберігання речових доказів Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди.

Разом з тим, стороною обвинувачення не доведено яке доказове значення у вказаному кримінальному провадженні має 3-D принтер марки «Ender» з наліпкою на якій зображено «QR-код» та номер НОМЕР_8 , а тому в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладення арешту на мобільні телефони марки Samsung Galaxy24 належній ОСОБА_7 , та мобільний телефон марки ОРРО СРН2531 ІМЕІ 1: НОМЕР_9 , ІМЕІ 2: НОМЕР_10 належний ОСОБА_8 .

Вважав, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною, постановлена із порушенням норм кримінального процесуального законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що кримінальне провадження №00000024 зареєстровано 27 лютого 2021 року й понад 3-х років органом досудового розслідування не зібрано належних та допустимих доказів для встановлення осіб причетних до кримінального правопорушення.

Прокурором під час розгляду клопотання у судовому засіданні не наведено жодної підстави чи підозри вважати, що вилучене майно є доказом по кримінальному провадженню.

Зазначає, що огляд вилученого майна під час обшуку не проведено, постанова слідчого про визнання майна речовим доказом не надано. Крім того, зазначив, що вилучені мобільні телефони розбиті та не вмикаються, про що було зазначено під час обшуку. Вилучений мобільний телефон марки «ОРРО СРН2531» ІМЕІ 1: НОМЕР_9 , 1МЕ1 2: НОМЕР_10 - належний громадянину ОСОБА_8 , взагалі виготовлений відповідно до інформації виробника 11.04.2023 року та ніяким чином не може мати відношення до подій 2021 року описаних в кримінальному провадженні. Вилучений мобільний телефон марки «Samsung SM galaxy24» - належний громадянці ОСОБА_7 був нею особисто придбаний в 2024 році за допомогою Інтернет мережі не новим, проте вказаний телефон був представлений лише 17 січня 2024 року, що теж ставить під сумнів відношення до подій кримінального правопорушення.

Вважає, що стороною обвинувачення не доведено наявність підстав для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки не зібрано достатньо доказів на підтвердження самого факту вчинення кримінального правопорушення, і що таке майно могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, або було предметом його вчинення.

Заслухавши суддю-доповідача; адвоката ОСОБА_6 , власники майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні з викладених у ній підстав; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема, арешт майна.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті порушеного питання, колегія суддів зважає на те, що відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих матеріалів вбачається, що в провадженні СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №00000024 від 27.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.02.2021, в період часу з 14.20 год. по 15.00 годин, невідомі особи, користуючись електронною обчислювальною технікою та всесвітньою мережею інтернет з банківських рахунків НОМЕР_11 , та НОМЕР_12 , відкритих на ім`я ОСОБА_12 в АТ «АКБ» Конкорд», шахрайським шляхом, здійснили перерахування грошових коштів на інший банківський рахунок в сумі 229 000 гри., чим завдали матеріального збитку на вказану суму. В ході проведення досудового розслідування, під час аналізу інформації, отриманої від ПрАТ «Київстар», встановлено, що сім-картка НОМЕР_13 , яка використовувалась для вчинення протиправної діяльності, реєструвалась за адресою базової станції АДРЕСА_2 .

На виконання доручення, працівниками УПК в Дніпропетровській області ДКП НП України в ході проведення оперативно-пошукових заходів встановлено, що до вказаної протиправної діяльності може бути причетна особа, що мешкає на відстані 100 метрів від вказаної базової станції, та притягувалась до відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_14 , зареєстрована: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (знаходиться в радіусі роботи базової станції).

24.05.2024 року в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу проведено санкціонований обшук приміщення квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ході якого виявлено та вилучено:

- паперові згортки з нашаруванням кристалічної речовини в пластиковій коробці;

- паперові згортки з нашаруванням кристалічної речовини в сліп пакеті з надписом «PODODISC»;

- паперовий згорток з речовиною рослинного походження, зеленого кольору, зі специфічним запахом;

- паперові згортки з нашаруванням кристалічної речовини в пластиковій коробці;

- мобільний телефон марки «Samsung» imei: НОМЕР_1 з чохлом;

- мобільний телефон марки «Assistant» imei 1: НОМЕР_2 ; imei 2: НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон марки «Хіаоті», з розбитим екраном, imei не встановлено телефон не вмикається;

- мобільний телефон марки «Apple», чорного кольору imei не встановлено телефон не вмикається;

- мобільний телефон марки «Орро», вилучений у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 присутнього при проведенні обшуку, imei не встановлено в зв`язку з блокуванням телефону, ОСОБА_8 не надав пароль розблокування;

- банківська карта «Банк Власний рахунок», «Vostok», № НОМЕР_4 , дійсна 12/26;

- упаковка від сім-карти «Водафон» с/н НОМЕР_5 ;

- жетон працівника поліції № НОМЕР_15 ;

- копія паспорту на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_6 , виданий Казанківським РВ УМВС України в Миколаївський області від 21.10.2009р.;

- документ «Альфа-Банк» з назвою «Реквізити для поповнення рахунку» на ім`я ОСОБА_11 , рахунок оіримчвача: НОМЕР_7 ;

- 3-D принтер марки «Ender» з наліпкою на якій зображено «QR-код» та номер НОМЕР_8 ;?

- набір відмичок з надписом на чохлі «Н&Н» з наповненням (заготівки ключів та відмички).

Постановою слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 від 24.05.2024 року вказане майно було визнано речовим доказом по даній справі.

На думку колегії суддів, під час постановлення оскаржуваного рішення слідчий суддя мав достатні відомості про те, що вилучене під час обшуку майно могло бути безпосередньо використане та зберегло на собі сліди вчинення злочину з огляду на те, що в ході слідчої дії вилучені мобільні телефони, сім-карти, банківські картки, та інше, які могли бути використані як знаряддя злочину. Так, способом вчинення шахрайських дій, як встановлено слідством, було здійснення дзвінків на мобільні номери потерпілих, введення останніх в оману та схиляння до введення на їх мобільних терміналах спеціальної службової команди програмного забезпечення ПрАТ «Київстар», що тягло перенесення належних їм номерів телефонів на заздалегідь підготовлені злочинцями сім-карти і отримання ними у такий спосіб доступу до додатків онлайн-банкінгу потерпілих з метою заволодіння їх грошовими коштами.

Сучасні технології, які використовуються в мобільних телефонах забезпечують збереження значного обсягу інформації, синхронізацію аккаунтов користувача, який використовувався в попередніх мобільних пристроях та завантаження даних з хмарних сховищ. Таким чином, придбання мобільного пристрою після імовірного вчинення кримінального правопорушення не свідчить про відсутність на ньому відомостей, що мають значення для досудового розслідування.

Отже вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України та є речовими доказами у кримінальному провадженні. Таким чином, слідчий суддя надав їм належну оцінку і прийняв законне та обґрунтоване рішення про арешт у такому статусі.

Доводи апелянта про те, що в даному випадку відсутні підстави для накладення арешту на майно, оскільки його підзахисних не повідомлено про підозру та обмежено їх право у користуванні майном, виходять з його особистих міркувань та спростовуються вищезазначеними обставинами, а також суперечать положенням ч. 3 ст. 170 КПК України, згідно із якими з метою збереження речових доказів арешт може бути накладений на майно будь-якої особи.

Твердження адвоката щодо відсутності перешкод для невідкладного копіювання інформації з вилучених мобільних телефонів та безпідставного їх утримання не є слушними з огляду на наступне.

Так, у клопотанні зазначено, що під час проведення обшуку вдалось зафіксувати параметри вилучених речей. Однак необхідним є огляд та аналіз інформації, яку вони містять збереження первинних параметрів таких речей, поряд з цим, наразі, до проведення огляду складно визначити весь об`єм необхідних слідчих дій та даних, які можливо буде встановити із відомостей, що зафіксовані у відповідних речах.Враховуючи, що сторонами добровільно не надано доступ до вказаних пристроїв, беручи до уваги що останні можуть містить інформацію, що має доказове значення у кримінальному провадженні, такі заходи забезпечення на даному етапі досудового розслідування є необхідними та виправданими.

Аналізуючи наведені вище обставини, колегія суддів приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права осіб, які володіють, користуються і можуть розпоряджатись певним майном, враховуючи їх приватні чи суспільні інтереси.

Посилання апелянта на відсутність необхідності в подальшому арешті майна не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не свідчать про незаконність або необгрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді на час її постановлення, а можуть бути підставою для ініціювання процедури, передбаченої ст. 174 КПК України, а отже не обґрунтовують апеляційні вимоги.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано, з дотриманням вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку із чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2024 року про часткове задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4