ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

«26» листопада 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Обставини, якими обґрунтована скарга.

Скарга ОСОБА_3 обґрунтована тим, що 15 листопада 2024 року ОСОБА_4 , який є засновником ТОВ «Комплекс Агромарс», звернувся до НАБУ із заявою про вчинення суддею Господарського суду міста Києва ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 364 КК України, та іншими достеменно невстановленими особами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, ч. 3 ст. 206-2, ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 3 ст. 365-2 КК України, щодо протиправного заволодіння майном підприємств, що входять до групи компаній «Агромарс», вчинене організованою групою за фактами, детально викладеними в заяві про вчинення кримінального правопорушення, однак, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, відповідні відомості до ЄРДР внесені не були. За таких обставин, адвокат просить зобов`язати уповноважених осіб НАБУ внести до ЄРДР відомості про викладені в заяві ОСОБА_4 кримінальні правопорушення.

Позиція сторін у судовому засіданні.

В судовому засіданні 20 листопада 2024 року адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_6 подану скаргу підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у ній, а в судове засідання 26 листопада 2024 року вони не з`явились, при цьому від адвоката ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд скарги за відсутності заявника та його представників.

Представник особи, бездіяльність якої оскаржується, в судове засідання не з`явився, від детектива ОСОБА_7 надійши письмові заперечення, відповідно до яких за результатами розгляду заяви ОСОБА_4 від 15 листопада 2024 року, НАБУ не встановлено підстав для внесення відомостей до ЄРДР, про що ОСОБА_4 було поінформовано листом від 22 листопада 2024 року. У зв`язку з цим, представник НАБУ просив в задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовити, здійснивши її розгляд за його відсутності.

Встановлені обставини, мотиви і оцінка слідчого судді.

Заслухавши пояснення адвокатів, дослідивши матеріали скарги, враховуючи невиконання органом досудового розслідування положень ст.214 КПК України, що в свою чергу свідчить про різне бачення/тлумачення учасниками процесуальних норм права, слідчий суддя вважає за доцільне надати оцінку таким взаємовідносинам, як в процесуальному аспекті, так і в частині обґрунтованості поданої заяви до правоохоронного органу.

Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України (ст. 26 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого (детектива), прокурора в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

Зі змісту ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Виходячи з аналізу кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Тобто, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана з одного боку забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому є, зокрема встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є існування об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Відповідно до скарги, що відповідає змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення від 15 листопада 2024 року, у ній йдеться про те, що стосовно чотирьох основних підприємств, які входять до складу фінансово-промислової групи «Агромарс» (ТОВ «Комплекс Агромарс», ТОВ «Курганський Бройлер», ТОВ «Завод Київкомбікорм», ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод»), відкрито провадження у справах про банкрутство. На переконання заявника, у процедурі банкрутства здійснюється рейдерське захоплення майна та корпоративних прав вказаних товариств шляхом поглинання компаній, викупу їх активів за заниженими цінами проти волі власника нібито на законних підставах. Так, одним із епізодів заволодіння майном ТОВ «Комплекс Агромарс» заявник вважає факт зловживання суддею Господарського суду міста Києва ОСОБА_5 службовим становищем, наслідком чого на поточній стадії провадження у справі про банкрутство зазначеного товариства потенційно може бути протиправне завершення процедури розпорядження майном та перехід до наступної процедури за недоведеності наявності для цього законних підстав, що матиме наслідком повну втрату засновниками контролю над підприємством. Зокрема, у провадженні судді Господарського суду міста Києва ОСОБА_5 перебуває вказана справа про банкрутство ТОВ «Комплекс Агромарс», в ході розгляду якої було вирішено призначити комплексну судову, товарознавчу, економічну експертизу з метою встановлення дійсного фінансово-господарського стану боржника в частині вартісного вираження його активу, пасиву, а також дійсних економічних показників. Надалі зазначена ухвала була предметом апеляційного перегляду в межах двох окремих апеляційних провадженнях, за результатами яких була підтверджена необхідність проведення в даній справі відповідної експертизи. Втім, одразу після повернення матеріалів справи до суду першої інстанції ухвалою від 14 листопада 2024 року суддя ОСОБА_5 призначив розгляд справи, зокрема клопотань про визнання боржника банкрутом та перехід до ліквідаційної процедури, а також про введення процедури санації. Таким чином, на переконання заявника, суддя ОСОБА_5 замість виконання своєї ж ухвали від 14 серпня 2024 року в частині призначення експертизи, що передбачає направлення матеріалів справи до експертної установи, вчиняє протилежні дії, які повністю суперечать як його власній позиції, так і позиції апеляційного суду. Наведене, за твердженням заявника, свідчить про закінчений замах з боку судді ОСОБА_5 на зловживання владою або службовим становищем, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 364 КК України. Крім того, заявник звертає увагу, що описані у заяві факти заволодіння майном підприємств групи «Агромарс» здійснювалися за безпосередньої участі суддів, які ухвалювали ті чи інші судові рішення в межах справ про банкрутство компаній групи «Агромарс», а також інших невстановлених наданий час посадових та службових осіб органів державної влади, зокрема державних реєстраторів, державних експертів, нотаріусів, арбітражних керуючих тощо за обставин детально спланованої сукупності дій ряду осіб, спрямованих на встановлення контролю за підприємствами «Агромарс» за допомогою ряду процесуальних та інших дій у процедурах банкрутства, а також звернення стягнень на майно, проведення з порушенням законодавства оцінок такого майна та звернення на нього стягнень, що підпадає під ознаки сукупності кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 206-2, ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Втім, на думку слідчого судді, викладені у заяві ОСОБА_4 від 15 листопада 2024 року обставини не є такими, що зумовлюють початок досудового розслідування, який в свою чергу розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, а, як вбачається з самої заяви, у ній не наведено конкретних відомих заявнику відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, про які він зазначає у своїй заяві, а його твердження про наявність, за викладених у заяві обставин, у діях судді ознак кримінальних правопорушень ґрунтується виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності його дій та власному аналізі і баченні норм законодавства про кримінальну відповідальність. Заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність внесення відомостей до ЄРДР, як і не доведено (обґрунтовано) можливість застосування ст. 364 КК України відносно представників судової влади України.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. При цьому, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Отже, незгода із процесуальними діями судді (суддів), та подання у зв`язку з цим заяви про кримінальне правопорушення, може вказувати на наявність ознак протиправного втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, визначених ст. 126 та 129 Конституції України.

Вказане, на думку слідчого судді, позбавляє можливості провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину, в той час, як така перевірка на стадії внесення відомостей покликана в тому числі для недопущення перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

Тобто, кожне висловлене твердження у заяві про злочин повинно бути підтверджено будь-якими розумними поясненнями, які можливо перевірити та/або доданими матеріалами, у тому числі в частині підслідності НАБУ та підсудності ВАКС.

Крім того, слід зазначити, що ст. 124 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються, як і оскарження в будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі.

Зі змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що його доводи зводяться до незгоди з діями судді Господарського суду міста Києва під час здійснення правосуддя та його рішеннями.

Однак, орган досудового розслідування не є органом правосуддя і не наділений повноваженнями встановлювати або оцінювати обставини судової справи і перевіряти законність і обґрунтованість прийнятих судом рішень та дотримання процесуального порядку. Оцінка прийнятих суддею рішень може бути надана у межах встановленого законодавством процесуального контролю. Зазначені заявником можливі порушення судді можуть бути підставою для застосування інших визначених законом заходів впливу на суддю, зокрема заходів дисциплінарного впливу.

За наведених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб НАБУ виконати вимоги ст. 214 КПК України відсутні, а тому в задоволенні вимог адвоката ОСОБА_3 слід відмовити.

Повний текст ухвали був проголошений та внесений до Єдиного державного реєстру судових рішень не у визначений під час проголошення її вступної та резолютивної частин час, у зв`язку з перебуванням слідчого судді у нарадчій кімнаті в складі колегії суддів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_8