УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2024 р. с-ще Тиврів Справа № 145/971/24

Провадження №1-кс/145/474/2024

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву прокурора, начальника Тиврівського відділу Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000024 від 11.03.2024 про відвід головуючого судді Тиврівського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 у справі № 145/971/24,

ВСТАНОВИВ:

Упровадженні Тиврівського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , що обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2024 головуючим суддею у даному кримінальному провадженні було визначено суддю ОСОБА_4 .

У ході розгляду вказаного кримінального провадження прокурор ОСОБА_3 заявив відвід головуючому судді ОСОБА_4 від розгляду судового провадження з підстав наявності обставини, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України - наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Заяву мотивує тим, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні надійшов до Тиврівського районного суду Вінницької області 16.05.2024. Головуючим суддею призначено ОСОБА_4 .

Після направлення обвинувального акту до суду в кримінальне провадження вступив захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 . За його участю 13.08.2024 проведено підготовче судове засідання, обвинувальний акт призначено до судового розгляду. Окрім того, за участю адвоката ОСОБА_6 18.10.2024 проведено судове засідання, прокурором оголошено обвинувальний акт та встановлено порядок дослідження доказів.

У подальшому, з мережі Інтернет, з ухвали Вищої ради правосуддя № 3221/3дп/15-24 від 06.11.2024 та з трансляції засідання третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя, що перебуває у відкритому доступі, з листа заступника Генерального прокурора України, який був оголошений 06.11.2024 під час засідання дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя, стало відомо, що адвокат ОСОБА_6 є особистим адвокатом головуючого судді в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 .

Наведена інформація підтверджується й тим, що на сайті «Судова влада України», «Вищий антикорупційний суд», у розділі «Список справ призначених, до розгляду» розміщено інформацію про те, що на 09.12.2024 призначено судову справу № 991/904/22, захисником по якій є ОСОБА_6 , що представляє інтереси ОСОБА_4 .

Наведена інформація їм стала відома тільки тепер, що і обумовило подачу даної заяви.

Ці обставини викликають розумний сумнів у безсторонності судді та виключають його участь у розгляді справи відносно нього.

У судовому засіданні під час розгляду заяви про відвід судді прокурор ОСОБА_3 зазначив, що він подав заяву про відвід головуючому судді 22.11.2024 до початку судового засідання по кримінальній справі. Оскільки головуючий суддя 22.11.2024 спочатку надав слово стороні захисту, тому заява про відвід судді була оголошена вже після того як обвинувачений відмовився від захисника ОСОБА_6 . Також просив врахувати ухвалу Вищої ради правосуддя № 3221/3дп/15-24 від 06.11.2024, яку долучив до матеріалів справи, в якій зазначено, що суддя Тиврівського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 здійснював розгляд судових справ різних категорій, у яких стороною (представником, захисником, адвокатом) є його захисник ОСОБА_6 , зокрема вказана справ №145/971/24 по якій і розглядається заява про відвід. Наявність договірних відносин між суддею ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , що передбачає існування прав та обов`язків у сторін договору, викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді. З цих причин, враховуючи п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, п. 3 Європейського статуту суддів та рішення ЄСПЛ по справі «Лауко проти Словаччини» просив заяву задоволити. Раніше про вказані підстави для відводу відомо не було.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак надав суду заперечення на заяву прокурора про відвід судді, у якій зазначає, що в судовому засіданні, яке відбулося 22.11.2024 він відмовився від послуг захисника - адвоката ОСОБА_6 , що зафіксовано технічними засобами. Після його відмови прокурор подав заяву про відвід судді ОСОБА_4 у зв`язку із тим, що адвокат ОСОБА_6 захищає інтереси ОСОБА_4 в суді, вважає, що заява прокурора не підлягає до задоволення і є надуманою, оскільки у зв`язку з його відмовою від захисника ОСОБА_6 . підстава відводу судді ОСОБА_4 відпала. Наразі у нього інший захисник - адвокат ОСОБА_7 . Крім того, в чотирьох попередніх судових засіданнях приймав участь цей же прокурор ОСОБА_3 , який неодноразово заявляв, що суду довіряє. Розгляд заяви просить провести за його відсутності та за відсутності його захисника.

Інші учасники судового провадження до суду не з`явились.

Суддею з урахуванням положень ст. 81 КПК України визнано можливим проводити розгляд заяви про відвід за відсутності осіб, що не з`явилися.

Згідно з ч. 4 ст. 80 КПК України заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Заслухавши прокурора, розглянувши подану заяву та заперечення на неї, суд дійшов такого висновку.

Положеннями ст. 75, 76 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, та обставин, за яких суддя не має права брати участь у кримінальному провадженні серед яких: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Обставини, на які зсилається прокурор у своїй заяві про відвід судді, передбачені у п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, тобто інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23 зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.

На питання неупередженості суду звертає увагу Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 грудня 2009 року в справі «Мироненко і Мартенко проти України», в якому було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п.п. 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що, згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Зі змісту ст. 6 Конвенції вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватися, а повинно також демонструватися. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «Мікаллеф проти Мальти», п. 93). Європейський Суд з прав людини у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (справа «П`єрсак проти Бельгії», п. 30; справа «Грівз проти Сполученого Королівства», п. 69).

Отже, щодо змісту суб`єктивної складової поняття безсторонності ЄСПЛ притримується позиції, що не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Така позиція викладена у рішеннях Суду по справах «Хаусшильд проти Данії» та «Ветштайн проти Швейцарії».

Отже, існує презумпція неупередженості судді, а протилежне необхідно доводити належними та допустимими доказами.

Суд, визначаючись щодо наявності підстав для відводу судді по вказаному кримінальному провадженні, враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

З огляду на це, ЄСПЛ у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Як встановлено судом, справа № 145/971/24 (провадження № 1-кп/145/147/2024) перебуває у провадженні судді Тиврівського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 (а.с. 27).

Означена кримінальна справа була призначена до підготовчого засідання на підставі ухвали від 20.05.2024 (а.с. 28).

Щодо упередженої поведінки судді у ході здійснення підготовчого провадження у заяві про відвід не зазначається, тому суд вважає, що поведінка судді при розгляді цієї справи не є предметом дослідження.

З огляду на зазначене, підстав робити висновки щодо упередженого ставлення судді ОСОБА_4 до сторони обвинувачення у цій конкретно визначеній кримінальній справі в ході підготовчого провадження немає.

Крім того вказані у заяві про відвід судді обставини заперечуються обвинуваченим ОСОБА_5 .

Під час дослідження матеріалів справи судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_5 відмовився від захисника - адвоката ОСОБА_6 та наразі у нього інший захисних - адвокат ОСОБА_7 , на підтвердження чого останній надав ордер на надання правничої допомоги серії АВ №1167449 від 25.11.2024 (а.с. 92).

За правилами ч. 4 ст. 371 КПК України ухвали постановлені без виходу до нарадчої кімнати, заносяться секретарем судового засідання в журнал судового засідання. Як вбачається з журналу судового засідання від 22.11.2024 клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про відмову від захисника ОСОБА_6 , який його підтримав, на виконання вимог ч. 4 ст. 371 КПК України, внесенні секретарем судового засідання в журнал судового засідання (а.с. 86-87).

При цьому, під час розгляду судом заяви прокурора про відвід головуючого у справі судді ОСОБА_4 судом установлено, що в заяві про відвід судді прокурор зсилається на наявність обставин, що викликають у сторони обвинувачення сумнів у неупередженості судді з мотивів того, що суддя може мати позапроцесуальне спілкування з адвокатом обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки останній є його адвокатом у кримінальному провадженні, яке розглядається Вищим антикорупційним судом.

Прокурор ОСОБА_3 вважає, що за вказаних обставин суддя ОСОБА_4 може бути упередженим при розгляді кримінальної справи.

Разом з тим, з огляду на те, що у сторони захисту проаналізовані вище обставини викликали суб`єктивні сумніви у неупередженості судді ОСОБА_4 та побоювання, що цьому конкретному судді бракуватиме об`єктивності, ця позиція прокурора є важливою для суду.

Тому суд зауважує, що проаналізовані вище обставини для відводу головуючого у справі судді ОСОБА_4 не підтверджені належними доказами та не свідчать про відсутність об`єктивності чи неупередженості судді, але погоджується із тим, що вони можуть викликати суб`єктивні сумніви у сторони обвинувачення у неупередженості головуючого судді (суб`єктивний критерій).

Відтак, суд вважає, що заява прокурора про відвід судді ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки наведені у заяві обставини свідчать про те, що в у сторони обвинувачення виникли об`єктивні побоювання щодо безсторонності судді, а також суб`єктивні сумніви щодо наявності у судді особистих переконань у зазначеній справі.

При цьому, при задоволенні заяви про відвід права сторін кримінального провадження та потерпілого не порушуються.

Таким чином, заява прокурора ОСОБА_3 про відвід судді Тиврівського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 75, 80, 81, 82, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву прокурора, начальника Тиврівського відділу Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 , від 22.11.2024 про відвід головуючого судді Тиврівського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 у кримінальній справі № 145/971/24 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.249 КК України задовольнити.

Відвести суддю Тиврівського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 від участі в розгляді кримінального провадження № 145/971/24 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Кримінальне провадження № 145/971/24 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України передати до канцелярії Тиврівського районного суду Вінницької області для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо неї може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення у справі.

Ухвала, яка не може бути оскаржена, в силу вимог ч. 5 ст. 532 КПК України, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1