КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/887/2024 Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000932 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою зі змінами першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 2 грудня 2021 року, яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з базовою загально-середньою освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимий 15 червня 2020 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.,

визнано у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік не вчинить нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що будучи раніше судимим і маючи судимість, що не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 14 червня 2021 року ОСОБА_6 , перебуваючи у центральній частині міста Києва, приблизно о 00.29 год. зайшов до магазину ТОВ «Сільпо-Фуд» (), який розташований за адресою: м. Київ, пл. Спортивна, 1-А. Знаходячись у приміщенні зазначеного магазину, ОСОБА_6 , підійшов до стелажів з виставленим для продажу товарами у торговому залі, який був викладений у вільній розкладці, та помітив алкогольний напій, настоянку «R. Jelinek Absinthe Premium 70 %», артикул 671894, загальною вартістю без ПДВ 332 грн. 50 коп., в кількості 1 шт. В цей час у ОСОБА_6 виник умисел на таємне повторне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно та повторно, з корисливих спонукань, не маючи наміру оплачувати вартість обраного ним товару, усвідомлюючи, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_6 взяв до рук вказаний алкогольний напій, настоянку «R. Jelinek Absinthe Premium 70 %», артикул 671894, загальною вартістю без ПДВ 332,50 грн., та направився на вихід із вищевказаного приміщення магазину.

Пройшовши каси та антикрадіжкові рамки, ОСОБА_6 , маючи при собі вищевказаний товар, який тримав в руці, почав бігти у бік виходу з ТРЦ «Гулівер», чим вчинив всі дії, спрямовані на доведення свого злочинного умислу до кінця, але довести свій злочинний умисел до кінця не зміг, оскільки був затриманий співробітниками охорони біля ескалатора даного ТРЦ.

Дії обвинуваченого кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

Цим же вироком вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу зі змінами, в якій просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України закрити у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, відповідно до ст. 5 КК України, п.41 ч. 1 ст.284 КПК України.

Зміни до апеляційної скарги обґрунтовані тим, що 9 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, ст. 5 КК України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують кримінальну відповідальність особи, у такому разі вони поширюються на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання такими законами чинності.

Враховуючи те, що у кримінальному законі не визначено розмір кримінально караного викрадення чужого майна, така зміна КУпАП є зміною кримінального законодавства, яка пом`якшує або скасовує кримінальну відповідальність особи, а тому Закон №3886-ІХ має зворотню дію в часі і поширюється на діяння ОСОБА_6 , вчинене ним 14 червня 2021 року.

Відповідно до п. 5 р. XX Податкового кодексу України неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вказаний в диспозиції норм для настання адміністративної і кримінальної відповідальності, встановлюється в розмірі податкової соціальної пільги, яка становить 1/2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня поточного року.

Згідно з діючим на момент вчинення злочину законодавством, прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2021 року становив 2270 гривень, відповідно податкова соціальна пільга та неоподатковуваний мінімум доходів громадян становили 1135 грн.

Таким чином, кримінальна відповідальність за крадіжку з врахуванням змін, внесених Законом №3886-ІХ, настає за вчинення крадіжки на суму 2270 грн.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 засуджений за вчинення замаху на крадіжку на суму 332,50 грн., кримінальне провадження стосовно останнього підлягає закриттю.

Представник потерпілої юридичної особи, захисник, належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких заяв та клопотань не подавали.

Вислухавши позицію прокурора та обвинуваченого, зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та обвинуваченого, які підтримали змінену апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи зміненої апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до положень ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 51 КУпАП до внесення змін Законом України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» передбачалась відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати. Викрадення чужого майна вважалось дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян - грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Диспозицією ч. 1 ст. 185 КК України передбачена кримінальна відповідальність за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Таким чином, особа, за наявності підстав, за ст. 185 КК України, у взаємозв`язку зі ст. 51 КУпАП, пп.169.1.1 ст. 169 ПК України, у разі, якщо сума крадіжки перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, підлягала кримінальній відповідальності за ст. 185 КК України.

За змістом вироку ОСОБА_6 засуджений за вчинення замаху 14 червня 2021 року на крадіжку на суму 332,50 грн.

З 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатної особи з розрахунку на місяць складає 2270 грн, у зв`язку з чим у 2021 році для норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень застосовувалась сума у 1135 грн.

Таким чином, відповідно до статті 51 КпАП крадіжка чужого майна станом на 2021 рік вважалась дрібною, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто - 227 грн. (0,2 х (50% х 2270)).

Якщо вартість викраденого майна перевищувала 227 грн., особа несла кримінальну відповідальність.

З урахуванням положень пункту 5 підрозділу 1 розділу XX, підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України, станом на 14 червня 2021 року ОСОБА_6 вчинено кримінальне правопорушення.

Разом з тим, як обґрунтовано вказав прокурор у зміненій апеляційній скарзі, 9 серпня 2024 року набув чинності Закон № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону 3886-IX) передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Отже, з урахуванням вимог Закону № 3886-IX від 18 липня 20124 року особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За наведеного, колегія суддів доходить висновку, що з урахуванням вимог Закону № 3886-IX від 18 липня 2024 року особа підлягає кримінальній відповідальності за ст. 185 КК України, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з положеннями ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Колегія суддів наголошує, що Закон № 3886-IX не є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Проте, зміни, внесені Законом № 3886-IX від 18 липня 2024 року у ст. 51 КУпАП, безпосередньо впливають на розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність, і такі зміни поліпшують становище особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 КК України.

З огляду на вимоги Закону № 3886-IX, положень пункту 5 підрозділу 1 розділу XX, підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає у 2020 році кримінальна відповідальність, становить 2270 грн.

Зважаючи на те, що вартість майна, яке намагався викрасти ОСОБА_6 , є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону 3886-IX у взаємозв`язку з нормами Податкового кодексу України з 1 січня 2021 року настає кримінальна відповідальність, а саме 2270 грн., колегія суддів, з урахуванням вимог ст. 58 Конституції України, ст. 3, 5 КК України, вважає, що станом на час апеляційного розгляду - 12 вересня 2024 року - законом усунута караність діяння, вчиненого ОСОБА_6 , і таке діяння є адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 51 КУпАП (в редакції Закону 3886-IXвід 18 липня 2024 року).

За змістом п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин, з урахуванням вимог ст. 417 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо неї за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України- закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора зі змінами підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу зі змінами першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 2 грудня 2021 рокущодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - скасувати.

Кримінальне провадження № 0000932за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, продовжений ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, скасувати.

Речові докази:

- настоянку «R. Jelinek Absinthe Premium 70 %», артикул 671894, загальною вартістю без ПДВ 332 грн. 50 коп., - що знаходиться на зберіганні в начальника охорони магазину «Сільпо» № 54 ОСОБА_9 , залишити в його користуванні;

- CD-R диск, об`ємом пам`яті 700 МВ- із відеозаписом крадіжки з магазину, залишити у матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

______________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4