Справа № 275/741/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року селище Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Брусилів обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000149 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянин України, українця, освіта середня, не працюючого, розлученого, на утримані неповнолітніх дітей не має, депутатом та інвалідом не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

12.06.2024 до Брусилівського районного суду Житомирської області надійшов до розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000149 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, триває судовий розгляд.

В судовому засіданні 19.09.2024 прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вказаний запобіжний захід було обрано щодо обвинуваченого 22.03.2024 року слідчим суддею Коростишівського районного суду Житомирської області строком 60 діб та в подальшому неодноразово продовжено. В зв`язку з неможливістью завершити судовий розгляд до 24.09.2024, прокурор просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Клопотання мотивує тим, що ризики, які були при обранні запобіжного заходу, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились. Так, існує реальний ризик переховування ОСОБА_4 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує. Також вік ОСОБА_4 , його соціальні зв`язки, стан здоров`я, дозволяють останньому переховуватись від суду. Крім цього, ОСОБА_4 до моменту вчинення кримінального правопорушення проживав в будинку потерпілого, постійного місця проживання не має, офіційно не працевлаштований, не має стійких родинних зв`язків, що збільшує ризик втечі від кримінального переслідування. Також наявні підстави вважати, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із примусовою ізоляцією від суспільства. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, офіційно не працевлаштувався, самостійного доходу не має та вчинив умисне тяжке кримінальне правопорушення проти власності. Таким чином, вважає, що наявні достатні підстави для необхідності та обґрунтованості продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 заперечував щодо продовження запобіжного заходу, просив змінити запобіжний захід обвинуваченому з тримання під вартою на більш м`який, оскільки ризики, заявлені прокурором, не підтверджені доказами, обвинувачений не може проживати за місцем реєстрації в зв`язку з російською окупацією, має доходи та сам себе забезпечує, раніше не вчиняв злочин.

Обвинувачений заперечив щодо продовження запобіжного заходу, просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, зазначивши, що не має наміру переховуватись від суду та впливати на свідків, а явку його до суду може забезпечити роботодавець.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд враховує, що запобіжний захід застосовується саме з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язкам та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти (рішення ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії», в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Суд враховує, що згідно матеріалів справи, 20.03.2024 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

За результатами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, яке відносяться до категорії особливо тяжкого злочину.

Запобіжний захід було обрано щодо обвинуваченого 22.03.2024 слідчим суддею Коростишівського районного суду Житомирської області строком 60 діб, в подальшому 15.05.2024 слідчим суддею ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18.06.2024, ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 13.06.2024 ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12.08.2024, а ухвалою суду від 25.07.2024 строк дії запобіжного заходу продовжено до 23.09.2024, вказана ухвала суду була залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного суду від 31.07.2024.

Прокурор зазначає, що ризики, які були при обранні запобіжного заходу, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України, суд враховує вік, сімейний та майновий стан обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, а також те, що він обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, що свідчить про суспільну небезпечність його особи.

Так, наявні у матеріалах клопотання обставини та докази, на які посилається прокурор у клопотанні, є достатніми та на час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу підтверджують наявність підстав вважати, що заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з можливістю конфіскації майна, не одружний, не має утриманців, не має зареєстрованого місця проживання в даній місцевості та роботи, тому з метою уникнення від можливої кримінальної відповідальності обвинувачений дійсно може переховуватись від суду чи затягувати судовий розгляд; може незаконно впливати на свідків, які ще не допитані, з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані вище ризики виправдовують продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та свідчать, що жоден інший менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти існуючим ризикам.

Суд також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, а тому підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не відпали, а підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу суд не вбачає.

Твердження захисника про можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу є непереконливими, належних доказів наявності неофіційного підробітку, можливості працевлаштування в м. Київ чи можливості проживання за будь-якою адресою поза місцем реєстрації суду не надано.

Твердження обвинуваченого, що він зобов`язується виконувати покладені на нього обов`язки, не має наміру впливати на свідків, переховуватись від суду заслуговують на увагу, однак враховуючи обставини справи, вони не можуть бути достатньою підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Даних щодо неможливості за станом здоров`я обвинуваченого перебувати в СІЗО суду не надано.

Таким чином, на даний час відсутні підстави для зміни обраного запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки він обирався з урахуванням тяжкості злочину, особи обвинуваченого та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на даний час обставини, на які посилається сторона захисту, як на підставу відмови у продовженні запобіжного заходу, існували і на час обрання та продовження запобіжного заходу, судовий розгляд справи по суті не завершено, свідки не допитані, письмові та речові докази не досліджені, у зв`язку з чим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню на 60 днів.

На підставі ч. 3 ст. 183, ч. 4, п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави, визначений судом, слід залишити без змін у мінімальному розмірі за даною категорією злочинів - 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб 80 * 3028 = 242 240 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в СІЗО Державної установи «Житомирська УВП (№8)» відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 18 листопада 2024 року включно.

Строк дії ухвали закінчується 18.11.2024.

Розмір застави в сумі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень та обов`язки обвинуваченого, визначенні йому у разі внесення застави - залишити без змін.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження та СІЗО Державної установи «Житомирська УВП (№8)».

Ухвала про продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання вказаної ухвали суду в тому самому порядку.

Суддя ОСОБА_1