Справа № 481/1921/24
Провадж.№ 1-кп/481/106/2024
В И Р О К

іменем України

25.11.2024 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області кримінальне провадження № 0000487 від 11.10.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пархомівка, Березнегуватського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, одруженого, на утриманні осіб не має, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по даному кримінальному провадженні обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_4 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

його захисник ОСОБА_5 ,

Встановив :

Судом встановлено та визнано доведеним, що 07.10.2024 в період часу з 08:00 по 09:00 годину, перебуваючи в лісосмузі між населеними пунктами Пархомівка та Новохристофорівка Вільнозапорізької територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, на узбіччі польової дороги, ОСОБА_3 знайшов металевий ящик для транспортування вибухових пристроїв, в якому знаходились бойові головні підривачі типу В-249Е до артилерійських снарядів (калібру 85-152 мм) в кількості 15 штук, тим самим, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку, переслідуючи умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу вибухових пристроїв, шляхом привласнення знайденого, здійснив їх придбання без передбаченого законом дозволу.

У той же день, ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576. глави 2 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 року № 622, розуміючи, що вищевказані бойові підшивачі типу В-429Е до артилерійських снарядів є вибуховими пристроями, які необхідно у встановленому законом порядку здати до відповідних органів влади, незаконно переніс їх з місця виявлення до місця свого проживання, а саме на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав без передбаченого законом дозволу до 11.10.2024.

У подальшому, 11.10.2024 близько 08:30 години ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел на незаконне поводження із вибуховими пристроями, посягаючи на громадську безпеку, взяв із металевого ящика один новий головний підривач типу В-249Е до артилерійського снаряду ( калібру 85-152 мм) та переніс його безпосередньо при собі від місця проживання до адміністративної будівлі Новохристоворівського старостату та в зворотну сторону, демонструючи його мешканцям села.

За результатами проведеного огляду 11.10.2024 за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , на території подвір`я, біля порогу житлового будинку виявлено та вилучено 14 бойових головних підривачів типу В-249Е до артилерійських снарядів (калібру 85-152 мм), які знаходились в металевому ящику для транспортування вибухових пристроїв, а також 1 бойовий головний підривач тину В-249Е до артилерійського снаряду, який знаходився на відстані близько трьох метрів від вказаного домоволодіння біля проїзної частини АДРЕСА_1 .

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, тобто придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Під час досудового розслідування, 13.11.2024 року між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 , за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч.1 ст.263 КК України, а також щодо узгодженого покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Також, сторони дійшли висновку про можливість застосування до ОСОБА_3 вимог ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Також дійшли згоди сторін на його призначення, щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України, щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

Виходячи із змісту даної угоди ОСОБА_3 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою вину в обсязі підозри у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.263 КК України, тобто придбанні, носінні та зберіганні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України в повному обсязі, визнав фактичні обставини справи встановлені слідством. Крім того, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Прокурор ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні вказали, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просили угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладення угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь - яких обставин, які примусили ОСОБА_3 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого йому обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

У судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину та підтвердив обставини вчинення протиправних дій, викладених в обвинувальному акті. Цілком розуміє свої права, визначені в п.п.1-4 ч. 5 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, вид узгодженого покарання та усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

На підставі пояснень обвинуваченого суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам КПК України та відсутність підстав для відмови в затвердженні укладеної угоди, викладених в ч. 7 ст. 474 КПК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_3 визнав свою вину, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Обставинами, які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Обставин, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання цілком відповідає ступеню тяжкості та обставинам вчиненого злочину.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, з призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту, обраний за ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 12.10.2024 року залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати на проведення судових експертиз по даному кримінальному провадженню становлять загальну суму у розмірі 6367,20 грн., які відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373- 374, 474, 475, 532 КПК України, суд

Ухвалив :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 листопада 2024 року між прокурором Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі положень ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п.1 і п.2 ч.1 ст.76 КК України, що на нього покладаються, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку, відповідно до ст. 165 КВК України.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати, які понесені на залучення експертів, в сумі 6367 (шість тисяч триста шістдесят сім ) гривень 20 копійок.

Речові докази, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, а саме:

- п`ятнадцять бойових головних підшивачів типу В-249Е - передати на потреби Збройних Сил України;

- металевий ящик зі слідами деформації, металевий прут (монтировка) та плоскогубці (інструмент), знищити.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя