У Х В А Л А

30 вересня 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В:

1. Скарга та позиція заявника.

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження. В обґрунтування якої зокрема зазначив, що 19.09.2024 року ним отримано постанову від 30.08.2024 р. слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000055 від 19.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України відносно ОСОБА_5 . Вказаною постановою слідчим ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження на підставі п.2 ч.І ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Вказував, що раніше 14.10.2023 р. слідчим по вказаному кримінальному провадженню також була винесена постанова про закриття, яка дублює оскаржувану постанову. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 20.02.2024 року постанова слідчого від 14.10.2023 р. була скасована у зв`язку зі неповнотою проведення слідчих дій. За цей період часу, а саме з 20.02.2024 року до 30.08.2024 року жодна слідча дія слідчим проведена не була, ухвала суду ним виконана не була.

Заявляв, що з постановою слідчого від 30.08.2024 р. він не згоден, вважає її передчасною та такою, яка порушує вимоги чинного кримінального процесуального законодавства України.

Стверджував, що постанови відсутні дані про проведення будь-яких слідчих дій, а в мотивувальній частині зазначено, що не здобуто достатніх даних та доказів. Тобто, у вказаній постанові відсутні дані про те, чому саме слідчий прийшов до висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, та які слідчі дії було проведено і які обставини він при цьому встановив. Тобто слідчий не мотивував своє рішення про закриття кримінального провадження з підстав відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Виснував, що оскаржувана постанова жодним чином невмотивована і в ній не наведено належного обґрунтування висновків слідчого щодо законності закриття кримінального провадження, оскільки у постанові містяться лише загальні посилання на норми КПК України.

Посилаючись на викладене, керуючись зокрема ст.ст.303, 307 КПК України, просив слідчого суддю: 1) постанову від 30.08.2024 року слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000055 від 19.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України скасувати; 2) зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_4 виконати вимоги статей 60, 66 КПК України та надати ОСОБА_3 можливість долучити до кримінального провадження додаткові докази та відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, посадовою особою - дізнавачем СД ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 .

В судове засідання заявник не з`явився, подав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, скаргу просив задовольнити.

2. Заперечення на скаргу та позиція слідчого, прокурора.

Слідчий в судове засідання також не з`явився, про причини своєї неявки слідчого суддю не повідомив.

Прокурор подав до суду матеріали кримінального провадження, скаргу просив розглянути за його відсутності. Проти задоволення скарги заперечував.

3. Мотиви та висновки слідчого судді.

Стаття 26 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

Неявка в судове засідання учасників кримінального провадження, на думку слідчого судді не є перешкодою для розгляду скарги на підставі наявних матеріалів, оскільки вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання та на власний розсуд розпорядилися своїм правом прийняття участі в судовому розгляді.

Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, які були надані слідчим, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, заявником зокрема може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділ (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві перебувало кримінальне провадження №0000055 від 19.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

30.08.2024 року, слідчим ОСОБА_4 по вказаному кримінальному провадженню було прийнято постанову про його закриття на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Вказана постанова мотивована зокрема тим, що в ході досудового розслідування шляхом проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій не отримано достатніх доказів, які в своїй сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку свідчили б про наявність складу кримінальних правопорушень, зокрема що було завдано шкоди на суму, яка перевищує у 2023 р. - 134200 грн.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Частина 2 ст.9 КПК України передбачає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.5 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

В той же час, під час судового розгляду, слідчим не доведено, що під час досудового розслідування були проведені всі необхідні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії з метою виявлення обставин кримінального правопорушення, збору відповідних доказів для підтвердження або спростування наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України. Зокрема, є не зрозумілим, на підставі яких належних та допустимих доказів, слідчий зробив висновок про відсутність завдання шкоди на суму, яка перевищує у 2023 р. - 134200 грн.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга в частині скасування рішення слідчого про закриття кримінального провадження є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Що стосується вимог зобов`язання слідчого здійснити певні процесуальні дії, то відповідно до ч.1 ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій, а ч.2 ст.40 КПК України передбачає повноваження слідчого вчиняти певні дії під час досудового розслідування.

Згідно з ч.4 ст.40 КПК України, слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі.

При цьому, ч.5 ст.40 КПК України встановлює, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Отже, слідчий суддя вважає, що положення ст.40 КПК України не надають слідчому судді повноважень, давати доручення, вказівки або зобов`язувати слідчого виконувати дії, передбачені ч.2 ст.40 КПК України, оскільки слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

На думку слідчого судді, ініціювання перед слідчим проведення певних слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, відповідно до ст.220 КПК України, не зобов`язує дізнавача проводити вказані дії, а лише в подальшому може свідчити про неповноту досудового розслідування з можливістю відповідного реагування у спосіб та порядку, передбаченому КПК України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга в частині зобов`язання слідчого здійснити певні процесуальні дії у кримінальному провадженні є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. Скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити частково.

2. Постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_4 від 30.08.2024 року про закриття кримінального провадження №0000055 від 19.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України скасувати.

3. У задоволенні скарги в іншій частині - відмовити.

4. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1