05.10.2024 Єдиний унікальний № 371/1471/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про застосування запобіжного заходу

05 жовтня 2024 року м. Миронівка

ЄУН 371/1471/24

Провадження № 1-кс/371/400/24

Слідчий суддя Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю :

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000272, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 жовтня 2024 року за ч. 2 ст. 289 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Клопотання подано слідчому судді 04 жовтня 2024 року.

Підтвердженням вручення копій клопотання та доданих до нього документів підозрюваному та захиснику є розписки про їх отримання 04 жовтня 2024 року.

Підозрюваний доставлений до суду в супроводі працівників поліції. Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 03 жовтня 2024 року ОСОБА_5 затриманий за підозрою у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України 03 жовтня 2024 року о 14 год 00 хв.

За обставинами кримінального правопорушення, викладеними у клопотанні, ОСОБА_5 підозрюється у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, наявні ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду і вчинення іншого кримінального правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому, вказав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний не заперечив факту вчинення ним кримінального правопорушення, вказав, що подане клопотання є обгрунтованим.

Захисник підозрюваного просив обрати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід, вважає, що домашній арешт повністю забезпечить його належну поведінку в ході досудового розслідування.

Оцінка змісту клопотання, наданих матеріалів та доводи учасників судового провадження вказують на наявність підстав для задоволення клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При обранні запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження, враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею встановлені наступні обставини.

03 жовтня 2024 року, за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000272 внесені відомості про кримінальне провадження за ч. 2 ст. 289 КК України, розпочато досудове розслідування. Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань було повідомлення ОСОБА_6 . Ці обставини підтверджені даними Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом клопотання та доводами прокурора, ОСОБА_5 підозрюється в тому, що 03 жовтня 2024 року приблизно о 01 год 00 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибув за місцем свого проживання, до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час знаходився ОСОБА_6 , який приїхав до своєї дівчини ОСОБА_7 на мотоциклі марки «VIPER V250-F2», державний номерний знак НОМЕР_1 16, червоного кольору, який на праві власності належить ОСОБА_8 та перебуває у його володінні. Мотоцикла він залишив біля подвір`я домогосподарства, щоб погостювати.

Підозрюваний ОСОБА_5 помітив, що його рідна сестра ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заснули у спальній кімнаті будинку за вказаною адресою, вирішив заволодіти транспортним засобом мотоциклом марки «VIPER V250-F2», державний номерний знак « НОМЕР_2 », з метою використати його для поїздки до села Ольшаниця Білоцерківського району Київської області.

03 жовтня 2024 року приблизно о 01 год 05 хв ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом мотоциклом марки «VIPER V250-F2», будучи обізнаним про місце його знаходження, скориставшись відсутністю володільця мотоцикла, підійшов до вказаного транспортного засобу та за допомогою ключів, які він заздалегідь взяв в кишені куртки потерпілого, яка знаходилась в одній з кімнат будинку, вставивши їх до замку запалювання, запустив двигун мотоцикла.

Приблизно о 05 год, рухаючись на вказаному мотоциклі по автодорозі зі сполученням «село Росава село Пустовіти», поблизу мосту ОСОБА_5 не впорався з керуванням, допустивши падіння з мотоциклу, в результаті чого транспортний засіб загорівся та подальший рух був неможливий.

04 жовтня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за дії, які були вчинені ним 03 жовтня 2024 року і полягали у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно.

Прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, та наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

На підтвердження встановлених обставин кримінального правопорушення, слідчим до клопотання додано копії: протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 03 жовтня 2024 року, протоколу допиту потерпілого від 03 жовтня 2024 року, протоколу огляду місця події від 03 жовтня 2024 року, протоколу пред`явлення речей для впізнання від 03 жовтня 2024 року, протоколу огляду предмету від 03 жовтня 2024 року, протоколу допиту свідка від 03 жовтня 2024 року, протоколу допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка від 03 жовтня 2024 року, протоколу допиту підозрюваного від 03 жовтня 2024 року, протоколу додаткового допиту підозрюваного від 04 жовтня 2024 року.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає таке.

Оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в межах судового контролю, який наразі здійснюється, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

На підставі встановлених обставин, слідчий суддя погоджується з твердженнями про те, що ОСОБА_5 може бути причетним до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

За ч. 2 ст. 289 КК України настає кримінальна відповідальність за незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Згідно з усталеною судовою практикою, яка обґрунтовується рішеннями Європейського суду з прав людини (у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, у справі «Мюррей проти Обєднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року та у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати обєктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Також, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які обєктивно звязують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Саме з огляду на таке розуміння обґрунтованості підозри слідчий суддя дійшов висновку про те, що описана у клопотанні фабула, в сукупності з мотивами прокурора та наданими матеріалами кримінального провадження, свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

В ході досудового розслідування встановлені переконливі факти, на підставі розумної оцінки яких можливо визнати причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення вірогідною.

Попередня правова оцінка зібраних на момент подання клопотання про застосування запобіжного заходу доказів сторони обвинувачення вказує на ті обставини, що підозра за ч. 2 ст. 289 КК України є обґрунтованою, в розпорядженні слідчого є здобуті у визначеному законом порядку достатні дані, які вказують на наявність ознак кримінальних правопорушень.

Мотиви слідчого судді щодо ризиків є наступними.

Клопотання обґрунтовано наявністю ризиків переховування від органів досудового розслідування і суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

На переконання слідчого судді, ризики, що дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо існування вказаних прокурором ризиків слідчий суддя зазначає таке.

Слідчий суддя переконаний, що ймовірна можливість переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується перш за все тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, передбачає покарання у виді позбавлення волі та строк від п`яти до восьми років, що згідно з класифікацією кримінальних правопорушень, передбачених ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Тому, на переконання слідчого судді, тяжкість покарання, сама по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Слідчий суддя враховує ті обставини, що підозрюваний після вчинення кримінального правопорушення та скоєння ДТП в ранковий час з метою уникнення відповідальності за скоєне попрямував до міста Фастів Київської області, де і був затриманий працівниками поліції. Вказані обставини підозрюваний не заперечив.

Зіставлення можливих для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його увязнення у невизначеному майбутньому, тобто після його затримання, із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі та поведінка підозрюваного після вчинення правопорушення переконують слідчого суддю у тому, що ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду є достатньо вірогідним.

Наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтована тим, що ОСОБА_5 є особою, яка раніше була засуджена вироком Миронівського районного суду Київської області від 17 січня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ст. 69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком один рік, вироком Миронівського районного суду Київської області від 29 червня 2023 року за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком два роки. Дії, у яких підозрюється ОСОБА_5 , вчинені в період іспитового строку, тому існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення слідчий суддя визнає спроможним.

На підтвердження ризиків додано копії письмових документів : вимоги УІАП ГУ НП в Київській області № 6217/109/1602/02-24 від 03 жовтня 2024 року, вироків Миронівського районного суду Київської області від 17 січня 2023 року та від 29 червня 2023 року.

Мотиви суду щодо запобіжного заходу, який слід застосувати щодо підозрюваного та інші питання.

З огляду на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та наявність декількох ризиків, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного є обєктивно необхідним.

Прокурор просив застосувати щодо ОСОБА_5 найбільш суворий запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів та вважав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, не забезпечить виконання підозрюваним своїх обов`язків і не запобігатиме існуючим ризикам.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Підозрюваний є особою, яка раніше судима та підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності зазначених ризиків, слідчий суддя відповідно до ст. 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів враховує наступні обставини: вагомість наданих прокурором доказів на підтвердження вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі його визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а саме позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; вік підозрюваного 19 років.

Підозрюваний ОСОБА_5 зареєстрований та проживає з матірю, відчимом, братом та трьома сестрами по АДРЕСА_1 . За час проживання у вказаному населеному пункті зарекомендував себе негативно, не працює, зловживає спиртними напоями, порушує дисципліну в громадських місцях, від жителів села надходили скарги на його поведінку.

Такі дані містяться в характеристиці № 15/14-25/236 від 03 жовтня 2024 року, довідці № 15/14-24/236 від 03 жовтня 2024 року, виданих Потіцьким старостинським округом № 14.

Відомостей, які свідчили б про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.

Отже, зважаючи на положення п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, до ОСОБА_5 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання затриманого - з моменту затримання (частини 1, 2 ст. 197 КПК України).

Зважаючи на встановлені судом ризики, про які йшлося вище, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Такий строк необхідно обраховувати з моменту затримання підозрюваного.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. Така оцінка стосується перспективних фактів, тому слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш мякі запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт та інші, не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

На переконання слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_5 більш мякого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обовязків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків. Ця позиція слідчого судді обґрунтовується сукупністю усіх без винятку обставин, наведених раніше в цій ухвалі.

Слідчий суддя також враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, чого можливо досягнути лише за умови нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання підозрюваного під вартою, оскільки застосування більш мякого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні буде недієвим.

Тому, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку, що щодо ОСОБА_5 слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, таке обмеження права підозрюваного на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків передбачених ч. 4 цієї статті.

На підставі ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 статті 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , заставу необхідно визначити у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання ним покладених обов`язків.

За ч. 7 ст. 183 КПК України, у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою цієї статті, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, доцільним є покласти на нього обов`язки, визначені п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182-184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000272, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 жовтня 2024 року за ч. 2 ст. 289 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця село Рубань Немирівського району Вінницької області, зареєстроване місця проживання: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою рахувати з 03 жовтня 2024 року.

Строк дії ухвали - до 24.00 години 01 грудня 2024 року.

Визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області UA0018661, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, код ЄДРПОУ 26268119.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки, визначені п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати на виклики до слідчого Відділу поліції № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 з періодичністю не рідше одного разу на тиждень, повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання, не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити до 01 грудня 2024 року.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Попередити підозрюваного, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків після внесення застави, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, може бути накладено грошове стягнення в розмірі, визначеному КПК України, та звернуто заставу в дохід держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1