Справа № 302/1310/24
УХВАЛА

про арешт майна

10 вересня 2024 року селище Міжгір`я

Слідчий суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 розглянувши клопотання заступника начальника слідчого відділення відділення поліції №2 Хустського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_2 , про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні відомості про яке внесені 09 вересня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2024 року до слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшло погоджене процесуальним прокурором у кримінальному провадженні начальником Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 . клопотання заступника начальника слідчого відділення відділення поліції №2 Хустського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_2 про арешт майна від 09 вересня 2024 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.09.2024 року біля 09.10 годин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , не працюючий, керуючи автомобілем «Фольксваген-Пассат СС» Д.Н. НОМЕР_1 . НОМЕР_2 , рухаючись автодорогою сполученням «Хуст-Міжгір`я- Нижні Ворота» при в`їзді в с. Пилипець із сторони с-ща Міжгір`я не впорався з керуванням, з`їхав у кювет та допустив зіткнення з дорожнім знаком. В результаті ДТП пасажир ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканка АДРЕСА_1 , отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому верхньої третини лівого стегна. Водій ОСОБА_4 та пасажир ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка АДРЕСА_1 отримали тілесні ушкодження у вигляді забою та саден різних частин тіла. Водій ОСОБА_4 освідчений на стан алкогольного сп`яніння - 0,00 проміле.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 2 ст. 286 КК України,-

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б фактично втратитись, або знищитись, у зв`язку з невідкладними обставинами пов`язаними із ризиком втрати слідів та інших речових доказів які можуть вказати на особу, що вчинила вищевказаний злочин, на підставі ч. 1 ст. 237 ч. 3 ст. 214 КПК, (згідно з яких проведення огляду місця події у невідкладних випадках дозволяється проводити до внесення відомостей у ЄРДР) 08.09.2024 в період часу з 10 години 00 хвилин до 11 години 29 хвилин, був проведений огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 , неподалік з`їзду на с. Н.Студений в ході якого ТЗ марки «Фольксваген-Пассат СС», номерний знак НОМЕР_2 , реєстраційний документ НОМЕР_3 та пластикові уламки було вилучено.

В ході досудового розслідування встановлено, що транспортний засіб марки «Фольцваген-Пассат СС», номерний знак НОМЕР_4 власником якого є ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 мешканець АДРЕСА_3 , став знаряддям вчинення ДТП внаслідок якої ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, а тому даний транспортний засіб фактично є знаряддям скоєння кримінального правопорушення та може бути використаний як доказ, обставин, що доказуються в ході досудового розслідування. Зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, повернення транспортних засобу володільцеві, може призвести до зникнення, втрати та їх пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На розгляд клопотання заступник начальника слідчого відділення відділення поліції №2 Хустського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_2 не з`явився, просив розглянути таке без його участі.

У відповідності до положень частини 4 статті 107 та статті 108 КПК України фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів не проводиться.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, встановив, що таке обґрунтовується доданими матеріалами. Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.09.2024 підтверджується, що відомості за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.09.2024 року біля 09.10 годин на автодорозі сполученням «Хуст-Міжгір`я-Нижні Ворота» при в`їзді в с. Пилипець із сторони с-ща Міжгір`я внаслідок якої водій ОСОБА_4 та пасажир ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження у вигляді забою та саден різних частин тіла внесені до ЄРДР за № 0000172. Належність транспортного засобу марки «Фольцваген-Пассат СС», номерний знак НОМЕР_4 на праві власності ОСОБА_7 підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 . Водночас наявність зазначеного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія у ОСОБА_4 на час вчинення ДТП, з врахуванням положень п.2.2. Правил дорожнього руху й правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 та постанові Верховного Суду України від 03.12.2014 р. у справі № 6-183цс14, підтверджує те, що на вказаний період часу він був його законним володільцем. Факт ДТП за вказаних обставин підтверджується відомостями рапорту поліцейського від 08.092024, пояснень ОСОБА_4 , протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.09.2024. Постановою заступника начальника слідчого відділення відділення поліції №2 Хустського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_2 про визнання предметів речовими доказами і передачу їх на зберігання від 09 вересня 2024 року вилучений транспортний засіб автомобіль марки й моделі «Volkswagen Passat CC»номерний знак НОМЕР_6 власником якого є ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 мешканець АДРЕСА_3 та користувачем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 було визнано речовими доказами й здано на зберігання на майданчик утримання транспортних засобів Хустського РУП.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Абзацом другим зазначеної норми процесуального закону встановлено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Слідчий суддя доходить висновку про наявність розумних підозр уважати, що тимчасово вилучене майно є доказом кримінального правопорушення, відтак його арешт є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів та існують ризики його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 07.06.2007 по справі «Смирнов проти росії» відповідно до якої при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Беручи до уваги, що тимчасово вилучений в ході огляду місця події предмет: автомобіль марки й моделі «Volkswagen Passat CC»номерний знак НОМЕР_6 є речовим доказом по цьому кримінальному провадженню, зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, з метою проведення повного, всебічного, неупередженого, об`єктивного досудового розслідування кримінального провадження, необхідним є накладення арешту на зазначене майно.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про накладення арешту на майно є обґрунтованим підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 170-173, 369-372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника слідчого відділення відділення поліції №2 Хустського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_2 задовольнити.

З метою збереження речових доказів накласти арешт із забороною розпорядження на тимчасово вилучене майно: автомобіль марки й моделі «Volkswagen Passat CC»номерний знак НОМЕР_6 власником якого є ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 мешканець АДРЕСА_3 та користувачем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , який після проведення відповідних судових експертиз повернути володільцям попередивши їх про заборону відчуження зазначеного майна.

Виконання ухвали покласти на заступника начальника СВ ВП № 2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_2 .

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору та не пізніше наступного дня надсилається законному володільцю арештованого майна.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів після її оголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1