УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 308/13443/23

провадження № 51-4054 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 03 липня 2024 року,

встановила:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2024 року клопотання прокурора задоволено частково та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на період розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів - до 01 серпня 2024 року. Визначено розмір застави, що становить 908 400, 00 грн.

Цією ж ухвалою вирішено питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Закарпатський апеляційний суд ухвалою від 03 липня 2024 року частково задовольнив апеляційні скарги прокурора та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 Скасував ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2024 року та постановив нову ухвалу, якою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 липня 2024 року без визначення застави.

Не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про її скасування та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 422-1 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, захисник ОСОБА_4 оскаржує ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 03 липня 2024року постановлену за результатом розгляду апеляційної скарги на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2024 року про продовження, зокрема, ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, ухвала Закарпатського апеляційного суду від 03 липня 2024 року не є предметом перегляду суду касаційної інстанції та відповідно до вимог ч. 5 ст. 422-1 КПК не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Відповідно до вимог КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Що стосується тверджень захисника про те, що прокурор не наділений правом оскаржувати в апеляційному порядку ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2024 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 та визначено розмір застави, оскільки, на її думку, це призводить до погіршення становища обвинуваченого, слід вказати наступне.

Апеляційний суд в своїй ухвалі від 03 липня 2024 року вказав на норми ч. 5 ст. 394 КПК де зазначено, що ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Крім того, колегія суддів звернула увагу на те, що у разі встановлення незаконності судового рішення, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці його законності, а право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі п. 17 ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 24 КПК, які його гарантують, з огляду на положення ч. 6 ст. 9 КПК, яка встановлює, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК.

Відповідно до вимог КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою з доповненнями захисника ОСОБА_4 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 03 липня 2024 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3