ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/5646/23

Провадження № 11-кп/4820/485/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів

судового засідання: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

прокурорів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 громадянин України, з середньою спеціальною освітою, неодружений, не працює, судимий:

-Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області 03 березня 2015 року за ч.2 ст.186, ч.1 ст.69, ч.3 ст.357, ч.1ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України із встановленням іспитового строку один рік;

-цим же судом 17 березня 2016 року за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, звільненого 16 лютого 2018 року по відбуттю строку покарання;

-цим же судом 31 травня 2019 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців, звільненого 06 травня 2022 року по відбуттю строку покарання,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначено йому покарання у виді восьми років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_9 ухвалено обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зараховано відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 02 червня 2023 року по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишено без змін.

Судом вирішено питання процесуальних витрат.

За вироком суду, 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан. Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України №58/2023 від 06.02.2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб.

ОСОБА_9 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих майнових злочинів, на шлях виправлення не став та під час введеного воєнного стану вчинив новий умисний корисливий злочин.

04 травня 2023 року близько 16 год 00 хв ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що діє під час воєнного стану, перебуваючи неподалік багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , прийняв рішення про незаконне заволодіння чужим майном.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, перебуваючи неподалік житлового будинку АДРЕСА_2 , з метою особистого незаконного збагачення, діючи в умовах воєнного стану, умисно, повторно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи та розуміючи, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок свого малолітства не розуміє характер та значення вчинених з ним дій з боку ОСОБА_9 , застосовуючи психологічне насильство, яке проявилось у словесній погрозі виклику працівників поліції відносно малолітнього, отримав від ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9» об`ємом пам`яті 32 Gb, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , сірого кольору, вартістю 2 600 грн, укомплектований в темно-синій силіконовий чохол вартістю 150 грн, в якому містилася сім-картка оператора стільникового зв`язку «Київстар» вартістю 100 грн, на рахунку якої грошових коштів не було, із флеш-накопичувачем вартістю 70 грн, що належать потерпілій ОСОБА_12 та перебував у фактичному користуванні малолітнього ОСОБА_11 .

Незаконні дії ОСОБА_9 було виявлено малолітнім свідком ОСОБА_13 , яка, усвідомлюючи протиправний характер дій ОСОБА_9 , почала вимагати повернути вказане майно.

Розуміючи, що його дії, спрямовані за незаконне заволодіння чужим майном, помічено та викрито малолітнім свідком ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , незважаючи на її законні вимоги, з метою заволодіння чужим майном, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, повторно відкрито заволодів зазначеним вище мобільним телефоном та втік у невідомому напрямку, отримавши реальну можливість розпоряджатися ним

Указаними злочинними діями ОСОБА_9 завдав потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду в розмірі 2 920 грн.

Зазначеними вище умисними діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно та в умовах воєнного стану, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 просив вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 22 травня 2024 року скасувати та кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 закрити за недоведеністю його вини.

Уважав, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема, висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину ґрунтуються виключно на показаннях малолітніх свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , суттєві розбіжності щодо обставин учинення кримінального правопорушення в яких не було усунуто судом, а також на відомостях протоколів упізнання за фотознімками за участю цих свідків, результати яких є сумнівними.

Зауважував, що відомості в протоколі впізнання за фотознімками за участю свідка: ОСОБА_11 від 09 травня 2023; ОСОБА_14 від 10 травня 2023 року; ОСОБА_13 від 10 травня 2023 року слід вважати недопустимими, оскільки в контексті висновків Касаційного кримінального суду у складі ВСУ в постанові від 03.08.2021 року у справі №761/6970/14-к впізнання за фотознімками закон допускає у разі необхідності, тобто, за реальної неможливості забезпечити присутність особи, яка підлягає впізнанню.

Відповідно до ч.1 ст.228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол.

Однак, усупереч приписам указаної норми, впізнання особи за фотознімками за участю свідка ОСОБА_13 було проведене 10 травня 2023 року, а допитана вона як свідок, зокрема, щодо зовнішності і прикмет особи, яка заволоділа телефоном, майже через місяць, а саме 08 червня 2023 року. Це порушення процесуального закону залишилось поза увагою суду першої інстанції.

У своїх запитах від 24 травня 2023 року приватному підприємцю ОСОБА_16 . слідчий ОСОБА_17 просив надати інформацію про вартість станом на 04.05.2023 року відповідно, викраденого силіконового чохла до телефону темно-синього кольору, викраденого флеш-накопичувача (картки пам`яті до телефону), викраденої сім-картки стільникового зв`язку «Київстар». Водночас, слідчий не зазначав ні марки, ні моделі телефона, ні об`єму пам`яті флеш-накопичувача, ні виду тарифу сім-картки.

Проте, саме від розміру мобільного телефону залежить вартість силіконового чохла, а вартість флеш-накопичувача залежить від об`єму пам`яті та компанії-виробника, вартість сім-картки від тарифного плану.

З огляду на це є безпідставним посилання суду першої інстанції у вироку на те, що довідками фізичної особи-підприємця ОСОБА_16 підтверджено вартість викраденого майна.

Зауважував, що достатніх та об`єктивних доказів вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в процесі судового провадження не отримано, а можливості їх отримання вичерпані.

Відповідно до ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Усупереч цих вимог закону суд першої інстанції визнав ОСОБА_9 винним у тяжкому злочині, побудувавши свої висновки на припущеннях та суперечливих доказах, не перевіривши і не спростувавши доводи, наведені стороною захисту на користь обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з узагальненим викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у них мотивів; прокурорів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції повною мірою дотримався зазначених вимог закону та ухвалив законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що досудове розслідування проведено без з`ясування обставин, які мають значення для встановлення істини, а винуватість обвинуваченого є недоведеною, не можна вважати обґрунтованими, бо вони спростовуються зібраними у справі та дослідженими доказами.

Не заслуговують на увагу посилання захисника про недопустимість доказів, зібраних стороною обвинувачення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованими та підтверджені сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та детально викладених у вироку доказів, яким судом дана належна оцінка.

Обвинувачений ОСОБА_9 у місцевому суді свою вину не визнав. Заперечував факт відкритого заволодіння належним потерпілій мобільним телефоном, не заперечував факту спілкування на початку травня 2023 року неподалік багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 з малолітнім ОСОБА_11 та іншими малолітніми дітьми з приводу розведення ними багаття та у зв`язку із цим можливого оштрафування їхніх батьків, проте, виклав свою версію події.

ОСОБА_9 пояснив, що 3-4 травня 2023 року він близько 17 год - 17 год 30 хв прийшов у гості до своєї матері ОСОБА_18 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Потім вирішив піти до потічка і набрати там води. По дорозі біля стежки побачив три велосипеди, а за метрів 100 від стежки трьох хлопців, які палили вогнище. Підійшов до хлопців, серед яких був малолітній свідок ОСОБА_11 та ще двоє хлопців, сказав їм, щоб забрали свої велосипеди, бо їх можуть викрасти та щоб загасили вогнище, тому що їхніх батьків за це можуть оштрафувати. Хлопці сказали, що знімали там відео і один із хлопців хизувався йому своїм телефоном. Після цього він пішов до потічка по воду та по дорозі назад ні хлопців, ні велосипедів там уже не було.

Біля будинку матері його наздогнали двоє хлопців - малолітній свідок ОСОБА_11 та хлопець, який хизувався телефоном, та попросили його, щоб він нікому не розповідав, що вони там палили вогнище. Він сказав, що не розповість, однак, сказав, щоб те відео, яке вони знімали, - видалили. Хлопець, який перед цим хизувався телефоном, видалив якесь відео і показав йому, що видалив відео.

Крім того, ОСОБА_19 повідомив, що телефон у ОСОБА_11 не забирав. Малолітніх свідків ОСОБА_20 взагалі там не було, їх вперше побачив у залі суду. З приводу того, що вони впізнали його в залі суду за татуюванням, пояснив, що, на його думку, діти спілкувалися між собою, навчаються в одній школі і просто розповіли один одному про його татуювання.

Такі показання обвинуваченого ОСОБА_9 спростовані сукупністю доказів, безпосередньо і ретельно досліджених місцевим судом.

Потерпіла ОСОБА_12 показала, що 04 травня 2023 року перебувала в школі АДРЕСА_3 , де навчається її малолітній син ОСОБА_11 , на батьківських зборах.

Близько 18-ї год після зборів під дверима класу побачила свого сина ОСОБА_11 та його друзів ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 . Син плакав та розповів, що у нього вкрали його мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi» сірого кольору, який був в чохлі синього кольору, укомплектований картою пам`яті об`ємом 32 Gb та сім-картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 . Цей телефон вона купила восени 2021 року приблизно за 3 000 грн, точної вартості не пам`ятає. Також купила карту пам`яті об`ємом 32 Gb, вартість якої не пам`ятає, чохол синього кольору вартість якого близько 150-200 грн та сім-картку мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 вартістю близько 100 грн.

Син розповів, що він з друзями ОСОБА_24 та ОСОБА_25 перебували біля гуртожитків на вул. Праці у м. Кам`янці-Подільському в посадці, де хотіли посмажити сосиски. У цей час до них підійшов незнайомий чоловік та сказав, що тут не можна розводити багаття і що він зателефонує в поліцію та на батьків накладуть штраф у розмірі 20 000 грн. Але він може не телефонувати у поліцію, якщо хтось із них віддасть йому мобільний телефон. Її син ОСОБА_11 злякався та віддав невідомому чоловіку свій мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi» сірого кольору.

Крім того, син ОСОБА_11 повідомив їй, що цього чоловіка він раніше не бачив, цей чоловік був одягнутий в кепку та на руці в нього було татуювання. Після розповіді сина, вона разом з ним та його друзями ОСОБА_24 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 пішли на те місце, де в її сина забрали телефона. Діти вели її стежкою попри гаражі та вивели на городи, де вони розпалювали багаття, однак, там уже нікого не було. Тоді вона викликала працівників поліції. Хоч і шкода їй не відшкодована, претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_9 немає. При призначенні покарання ОСОБА_9 покладалася на розсуд суду.

Малолітній свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні місцевого суду за участю законного представника та психолога показав, що він разом зі своїми друзями ОСОБА_24 та ОСОБА_25 пішли в посадку до скали. У цей час його матір ОСОБА_12 була на батьківських зборах у школі №12, де він навчається.

Перебуваючи у посадці, він разом із друзями розвели багаття, в яке кинули електронну сигарету, яку знайшов хтось із хлопців. У цей час до них підійшов незнайомий їм чоловік, з яким про щось розмовляв ОСОБА_28 , після чого цей чоловік пішов. Коли багаття уже перегоріло, незнайомий їм чоловік знову прийшов та приніс обгорілу електронну сигарету, яку він дістав з багаття, яке уже перегоріло. Цей чоловік повідомив їм, що повідомить в поліцію і що на батьків накладуть штраф у розмірі 20 000 грн. Але він може не телефонувати в поліцію, якщо хтось із них віддасть йому свій мобільний телефон.

У цей час ОСОБА_26 кудись відійшов, а в ОСОБА_15 телефона при собі не було. Він не хотів віддавати свій телефон та почав просити незнайомого чоловіка, що більше так робити не будуть і в посадку більше не прийдуть. Однак, незнайомець не погоджувався та наполягав віддати телефон. Оскільки він його злякався, то віддав йому свій телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi» світлого кольору. Цей телефон йому купила його матір ОСОБА_12 . При цьому незнайомець сказав збити телефон до заводських налаштувань, що він зробив і після цього передав останньому телефон. Сім-картку мобільного оператора він не витягував. Як він віддавав телефон незнайомцю, то бачив ОСОБА_29 . Коли він уже віддав незнайомцю телефон, підійшли ще діти - ОСОБА_30 із сестрою. Він сказав, що сталося і вони почали кричати до незнайомця, щоб він повернув телефон, на що останній почав тікати.

Після цього він пішов до школи, де розповів усе своїй матері, з якою вони пішли на те місце, де все це відбулося, однак, там уже нікого не було. Тоді його матір викликала поліцію.

Також повідомив, що незнайомий чоловік був узутий у кросівки чорного кольору із оранжевою підошвою та на руці в нього було татуювання. Також зазначив, що в приміщенні поліції за фототаблицями упізнав чоловіка, який забрав у нього телефона.

У судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_9 за рисами обличчя дуже схожий на того чоловіка, який забрав у нього телефон.

Малолітні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у судовому засіданні місцевого суду за участю законного представника та педагога показали, що вони разом із друзями ОСОБА_31 , ОСОБА_24 та ОСОБА_32 гуляли на скалі, неподалік будинку АДРЕСА_4 , де розпалили вогнище.

У цей час до них підійшов незнайомий їм чоловік та повідомив, що вони розпалили вогнище на його городі. Також цей чоловік сказав, що він поліцейський і що через те, що вони палили на його городі він повідомить працівників поліції. Вони попросили вибачення і незнайомий чоловік пішов у напрямку сараїв, які були неподалік.

Вони пішли за ним просити, щоб він не повідомляв поліцію. Тоді він сказав, щоб хтось з них віддав телефон. При собі телефон був лише у ОСОБА_33 і оскільки він злякався, щоб не приїхала поліція, то погодився віддати свій телефон. Незнайомий чоловік сказав витягнути сім-карту та збити налаштування телефону до заводських. ОСОБА_35 так і зробив і віддав йому телефон.

Тоді вони всі разом пішли до матері ОСОБА_34, яка на той час була в школі на батьківських зборах, і все розповіли їй. Після цього разом із матір`ю ОСОБА_34 пішли на те місце на скалі, однак, там уже нікого не було. Мати ОСОБА_34 викликала працівників поліції, вони все їм розповіли і разом з поліцейськими пішли на скалу та до сараїв, однак, там нікого не було.

Також малолітні свідки: ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у судовому засіданні впізнали ОСОБА_9 за рисами обличчя та татуюванням на руці, як особу, якій ОСОБА_11 віддав свій мобільний телефон.

Малолітній свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні місцевого суду за участю законного представника та педагога показав, що вранці він зустрівся зі своїми друзями ОСОБА_32 та ОСОБА_31 . Увесь день вони всі разом гралися, а потім пішли до гаражів. Там вони сиділи, відпочивали, а ОСОБА_35 та ОСОБА_36 гралися своїми мобільними телефонами.

Після цього вони всі разом пішли на ігровий майданчик неподалік від гаражів. ОСОБА_35 хотів подивитися на телефоні котра година, однак зрозумів, що телефона немає. Тоді вони разом пішли до гаражів, бо подумали, що ОСОБА_35 забув його там. Коли підійшли, то побачили незнайомого чоловіка (в судовому засіданні вказав на обвинуваченого ОСОБА_9 , якого впізнав за рисами обличчя, а саме по бороді та за татуюванням на зап`ясті руки), який тримав у руках і розглядав телефон ОСОБА_34. Подумали, що то він забрав телефон і сказали, щоб він повернув його, однак той почав тікати в бік скали. ОСОБА_35 та ОСОБА_36 почали наздоганяти чоловіка, він також побіг за ними. Наздоганяючи, вони кричали, щоб незнайомець повернув телефон, однак, він не зупинявся. Не наздогнавши вказаного чоловіка, вони повернулися назад на ігровий майданчик. У цей час підійшли ОСОБА_37 та ОСОБА_30 . Вони їм все розповіли і після цього всі разом пішли в школу, де була мама ОСОБА_34, та розповіли їй про те, що сталося.

Крім того, вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 , об`єктивно підтверджено іншими доказами:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04 травня 2023 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_12 повідомила про незаконне заволодіння 04 травня 2023 року в період часу з 15 год 00 хв до 19 год 00 хв за будинком АДРЕСА_2 , невстановленою особою в її малолітнього сина ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мобільним телефоном «Xiaomi Redmi» сірого кольору, укомплектованим силіконовим чохлом синього кольору та сім-карткою оператора стільникового зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 ;

- протоколом огляду місця події з доданими до нього ілюстративними таблицями, згідно яких встановлено, що місцем події - грабежу є земельна ділянка неподалік житлового будинку АДРЕСА_2 ;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09 травня 2023 року з додатками, відповідно до яких малолітні свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 у присутності понятих, своїх законних представників та педагога, кожен окремо, серед наданих їм на фотознімках чотирьох чоловіків за загальними рисами: чоловік віком 30-40 років, худорлявої будови тіла та кольором борідки впізнали обвинуваченого ОСОБА_9 як особу, що відкрито заволоділа 04.05.2023 року близько 19 год 00 хв мобільним телефоном, яким користувався малолітній ОСОБА_11 ;

- протоколом освідування особи від 27 червня 2023 року з ілюстративними таблицями, відповідно до якого на підставі постанови слідчого про освідування від 27 червня 2023 року проведено освідування підозрюваного ОСОБА_9 , в ході якого було встановлено, що на зап`ясті його лівої руки зображено татуювання якоря. Указані відомості, що здобуті стороною обвинувачення під час проведення цієї слідчої дії, є ще одним беззаперечним доказом на підтвердження тієї обставини, що саме обвинувачений ОСОБА_9 відкрито заволодів належним потерпілій мобільним телефоном, оскільки в судовому засіданні свідки - безпосередні очевидці події ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ствердили, що в особи, яка заволоділа мобільним телефоном у ОСОБА_11 , було на руці татуювання;

- протоколом огляду доказів від 22 травня 2023 року з додатками, відповідно до якого оглянуто частину аркушу картонної коробки, яку добровільно надала потерпіла ОСОБА_12 , на якій остання власноручно зазначила відомості мобільного телефона, яким відкрито заволодів ОСОБА_9 у малолітнього ОСОБА_38 , а саме: марка мобільного телефону «Xiaomi», модель «Redmi», об`єм пам`яті 32 Gb, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ;

- висновком експерта від 25 травня 2023 року №СЕ-19/123-23/5248-ТВ (т.2 а.с.98-101), наданим за результатами проведення товарознавчої експертизи, яким підтверджено ту обставину, що ринкова вартість мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9» внутрішня пам`ять 32 Gb станом на 04 травня 2023 року, тобто станом на час учинення грабежу, становить 2 600 грн;

- довідкою фізичної особи-підприємця ОСОБА_16 , якою підтверджено вартість темно-синього силіконового чохла, флеш-накопичувача та сім-картки оператора стільникового зв`язку «Київстар», якими був укомплектований належний потерпілій ОСОБА_12 мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9», яким відкрито заволодів обвинувачений ОСОБА_9 , станом на 04 травня 2023 року, тобто, станом на день вчинення грабежу, становила відповідно 150 грн, 70 грн та 100 грн відповідно.

Ураховуючи наведене, колегія суддів уважає показання обвинуваченого ОСОБА_9 щодо непричетності до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення такими, що не узгоджуються з наведеними доказами, які зібрані у матеріалах кримінального провадження і вважає ці показання такими, що дані з метою уникнення кримінальної відповідальності обвинуваченим.

Усі наведені вище докази отримані в порядку, встановленому КПК України, вони підтверджують існування обставин, які відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак згідно положень ст.ст.84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги про необґрунтованість кримінального провадження та визнання винним обвинуваченого ОСОБА_9 .

Жодних належних та допустимих фактів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних доказів, не надано.

Щодо тверджень сторони захисту про грубе порушення збирання доказів на досудовому розслідуванні, зокрема, щодо пред`явлення особи для впізнання малолітніми свідками: ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та визначення вартості частини викраденого майна згідно довідки ФОП, то суд першої інстанції з цього приводу дав вичерпну, належну та обґрунтовану правову оцінку з посиланням на дотримання вимог ст.ст.228, 231, 242 КПК України.

Відтак, колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 кримінального правопорушення, які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

У провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу застосування відносно обвинуваченого заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б істотними, впливали на доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого чи визначення виду та строку покарання, перешкоджали ухвалити законне та обґрунтоване рішення, тягли за собою скасування вироку, не допущено.

У цьому кримінальному провадженні встановлено достатньо належних, об`єктивних та допустимих доказів, які дали можливість встановити істину, ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Висунуте ОСОБА_9 обвинувачення, кваліфікація його дій, містить виклад фактичних обставин, серед яких, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Знайшли вони своє відображення і у вироку, тобто, при його ухваленні суд повністю вирішив питання, зазначені в ст.374 КПК України.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, зокрема, показання обвинуваченого, показання потерпілої, свідків, суд дав їм належну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_9 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно в умовах воєнного стану, і правильно кваліфікував його дії за ч.4 ст.186 КК України.

Колегія суддів уважає, що при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України та визначив таке з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів та особи обвинуваченого.

Судом першої інстанції враховано відомості про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України впливають на вибір такого заходу примусу та порядок його відбування, а також форму вини, мотив, цілі, спосіб обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкість та наслідки, що настали.

Зокрема, враховано, що ОСОБА_9 раніше неодноразово - тричі судимий, зокрема, за умисні корисливі тяжкі злочини проти власності, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку.

Обставин, що пом`якшують покарання, згідно ст.66 КК України не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України є вчинення правопорушення щодо малолітньої дитини та в присутності дитини.

Отже, виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе, а тому ОСОБА_9 обґрунтовано призначено покарання в межах санкції ч.4 ст.186 КК України.

Реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також ураховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до вчиненого, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів самим обвинуваченим та іншими особами, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність призначеного обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Визначаючи вид та міру покарання, суд, окрім наведених вище обставин, також урахував характер і обсяг вчинених злочинних дій та їх наслідки.

Відтак, призначене обвинуваченому покарання є необхідним й достатнім для його виправлення, тому підстав визнати його надмірно суворим чи м`яким колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Покарання призначено місцевим судом з дотриманням вимог закону, воно відповідає принципам справедливості, необхідності й достатності.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що вирок ухвалений відповідно до вимог ст.ст.373, 374 КПК України.

За таких обставин підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 424, 426 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2024 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_10 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3