У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000007 від 15 січня 2024 року за ч. 3 ст. 368 КК України

У С Т А Н О В И В:

Слідчий Шевченківського УП ГУ НП у місті Києві звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000007 про накладення арешту.

З матеріалів долучених до клопотання вбачається, що 02 липня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Санкцією ч. 3 ст. 368 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років із конфіскацією майна.

В ході досудового розслідування встановлено, що у приватній власності ОСОБА_4 перебуває квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 44,20 кв.м., зареєстрована на підставі свідоцтва про право на спадщину № 8-3029 від 24.10.2012, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також частина домоволодіння, загальною площею 84,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору дарування №4626 від 08.12.2004, посвідченого Бородянською державною нотаріальною конторою.

З врахуванням викладеного, з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваної ОСОБА_4 як виду покарання, та виконання завдання арешту майна, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.

Слідчий подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна проводиться без виклику власника майна.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали справи слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, судом встановлено, на даний час підозрювана ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років із конфіскацією майна.

Конфіскація майна - це додаткове покарання, що передбачає примусове безоплатне вилучення у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, та може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині Кримінального процесуального кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи наведене вище, з метою збереження цього майна для забезпечення виконання покарання, визначеного санкцією інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, у разі ухвалення судом обвинувального вироку, реальної можливості відчуження цього майна слідчий суддя доходить висновку, що клопотання детектива підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що належить їй на праві приватної та спільної часткової власності, а саме:

- квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 44,20 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 37244179), що зареєстрована за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- частина домоволодіння, загальною площею 84,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 8700558), що зареєстрована за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1

заборонивши вчиняти дії щодо володіння та розпорядження вказаним майном, без позбавлення права користуватись вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1