Справа № 274/8522/24
Провадження № 1-кп/0274/880/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року місто Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.10.2024 за № 0001013, про обвинувачення

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердичеві Житомирської області, є громадянином України, здобув середню освіту, неодружений, непрацевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України є таким, що не має судимості,

за ч. 4 ст. 185 КК України

в с т а н о в и в :

згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення за таких обставин.

25.08.2024 приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_6 , проходив повз подвір`я будинку АДРЕСА_3 , та помітив на дерев`яному столі мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi 10С» сірого кольору, ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , належний ОСОБА_7 та у нього виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, керуючись корисливим мотивом, в період дії воєнного стану, запровадженого на всій території України, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, неодноразово продовжений, востаннє Указом Президента України від 23.07.2024 № 469/2024, ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, скориставшись неуважністю власника майна, а також усвідомлюючи, що його дії не будуть помічені іншими особами, таємно викрав мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi 10С», сірого кольору, ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 4108,29 гривень, належний ОСОБА_7 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.

В подальшому, ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно, з місця вчинення злочину зник та у подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Кримінальна відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , передбачена ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

30.10.2024 прокурор Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 , за участю захисника адвоката ОСОБА_4 , уклали угоду про визнання винуватості, згідно з якою сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України та узгоджують покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5 років позбавлення волі;

із застосування судом положень ст. 75 КК України щодо звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку та з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні висловив думку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості. Вважав за можливе звільнити обвинуваченого від покарання з випробуванням впродовж іспитового строку тривалістю 1 рік.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному. Обвинувачений підтвердив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер висунутих йому обвинувачень, вид і міру покарання, які будуть застосовані у разі затвердження угоди судом, наслідки умисного невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України. Обвинувачений повідомив, що будь-який неправомірний фізичний чи психологічний тиск на нього під час досудового розслідування не чинився, просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку укладено добровільно.

Захисник адвокат ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримала угоду та просила суд затвердити її, призначивши покарання, узгоджене сторонами, звільнивши обвинуваченого від покарання з випробуванням впродовж мінімального іспитового строку.

Вирішуючи питання про відповідність цієї угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином.

Провадження не здійснюється щодо юридичної особи.

Потерпіла ОСОБА_7 подала заяву, у якій не заперечувала проти укладення між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості.

Тобто, сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч. 4 ст. 469 КПК України.

Не встановлено і порушень вимог ч. 5 ст. 469 КПК України, оскільки угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру (28.10.2024) і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Сторонами дотримано вимоги положень ст. 472 КПК України і в угоді, у відповідності до цих вимог, зазначено сторони, сформульовано підозру та її правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність (ч. 4 ст. 185 КК України), істотні для кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним винуватості у вчиненні злочину, зазначено узгоджене покарання та згоду підозрюваного на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначено дату її укладення і вона скріплена підписами сторін.

Укладення угоди між прокурором та підозрюваним є добровільним, на чому наголосили сторони в судовому засіданні.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, в тому числі за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_5 , воно не є більш тяжким ніж ті, щодо яких передбачена можливість укладення угоди згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України.

Не встановлено невідповідності інтересам суспільства умов угоди та ці умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

ОСОБА_5 заявив, що він цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди.

Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань - не вбачається.

Для визнання винуватості ОСОБА_5 наявні фактичні підстави.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого (який є неодруженим, непрацевлаштованим, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, скарг на його поведінку не надходило, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, до лікаря-психіатра за допомогою не звертався, відповідно до ст. 89 КК України є таким, що не має судимості).

Цивільний позов у провадженні не подано.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають стягненню з ОСОБА_5 .

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався, клопотань про обрання такого заходу не надходило, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 100, 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.10.2024 року між прокурором Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 (одного) року іспитового строку, якщо він впродовж визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_5 - не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати, пов`язані із залученням експерта під час досудового розслідування, в розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили, а саме: мобільний телефон марки «Хіаоmі» модель «Redmi 10C» 4/64GВ, сірого кольору, з ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , серійний номер № НОМЕР_3 з картою пам`яті на 256GВ, сім-карту білого кольору з малюнком у вигляді зірки синього кольору з маркуванням НОМЕР_4 , - повернути власнику, ОСОБА_7 .

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.10.2024 на: мобільний телефон марки «Хіаоmі» модель «Redmi 10C» 4/64GВ, сірого кольору, з ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , серійний номер № НОМЕР_3 з картою пам`яті на 256GВ, сім-карту білого кольору з малюнком у вигляді зірки синього кольору з маркуванням НОМЕР_4 - після набрання вироком законної сили скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області. При цьому вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником виключно з таких підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначене покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення обвинуваченому наслідків укладення угоди, а прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не могла бути укладена.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1