ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2024 Справа №607/16374/24 Провадження №1-кп/607/1783/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі кримінальне провадження №0001268, відомості про яке 25.05.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юр`ямпіль Чортківського району Тернопільської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Наказом начальника департаменту патрульної поліції Національної поліції України (по особовому складу) від 11.09.2023 року №1176 о/с призначено сержанта поліції ОСОБА_6 інспектором взводу №2 роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області та наказом начальника департаменту патрульної поліції Національної поліції України (по особовому складу) від 02.10.2023 року №1319 о/с призначено капрала поліції ОСОБА_7 поліцейським взводу №1 роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області. Згідно посадових інструкцій інспектор взводу №2 роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 та поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області ОСОБА_7 , останні відповідно до покладених на них завдань під час несення служби, зокрема, виконують наступне: безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки; первинне реагування на повідомлення про правопорушення (у тому числі ті, що надходять на планшет); припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, застосовуючи для цього передбачені законодавством права і повноваження; розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосування заходів адміністративного впливу до правопорушників у випадках та спосіб, які передбачені законодавством.

Так, 24.05.2024 близько 22 год. 57 хв. екіпажу патрульної поліції «Юпітер-110», в який входять інспектор взводу №2 роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 , поліцейський взводу №1 роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області ОСОБА_7 та старший стрілець 3 відділення 2 патрульного взводу патрульної роти 2 стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_8 , надійшло повідомлення на службовий планшет про те, що на б-р АДРЕСА_3 пошкодили майно біля Тернопільського академічного обласного українського драматичного театру. Прибувши на виклик за вказаною адресою, було виявлено працівників Національної гвардії України та громадянина, який представився ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому, ОСОБА_3 було повідомлено, що на нього буде складено адміністративні матеріали за пошкодження майна, а саме огорожі біля Тернопільського академічного обласного українського драматичного театру та перебування у громадському місці у стані алкогольного сп`яніння, а також роз`яснено його права. Під час розмови з поліцейським взводу №1 роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області ОСОБА_7 у ОСОБА_3 , який перебував на б-р? АДРЕСА_3 24.05.2024 близько 23 год. 09 хв. виник злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди працівнику патрульної поліції ОСОБА_7 за невчинення ним дій із використанням службового становища, а саме не складання відносно нього матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення та, тримаючи у лівій руці грошові кошти, простягнув їх поліцейському, з метою уникнення від адміністративної відповідальності, на що ОСОБА_7 від надання неправомірної вигоди ОСОБА_3 відмовився і повідомив ОСОБА_3 , що за такі його дії передбачена кримінальна відповідальність. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 24.05.2024 близько 23 год. 23 хв., перебуваючи на б-р АДРЕСА_3 , лівою рукою надав неправомірну вигоду у сумі 1400 гривень, запхавши вказані грошові кошти за поясну систему поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області ОСОБА_7 , щоб працівники поліції не складали відносно нього матеріали про вчинення адміністративних правопорушень. Надалі, інспектор взводу №2 роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 склав адміністративні матеріали відносно ОСОБА_3 за ст. 173, ч. 1 ст. 178 КУпАП. Інспектор взводу №2 роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 та поліцейський взводу №1 роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області ОСОБА_7 , використовуючи свої службові повноваження, мали можливість не складати відносно ОСОБА_3 протоколи про вчинення адміністративних правопорушень та відпустити його, однак відмовились отримувати будь-яку неправомірну вигоду, в результаті чого відносно ОСОБА_3 було складено матеріали про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ч. 1 ст. 178 КУпАП.

За таких обставин, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, тобто у наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища.

21.08.2024 між прокурором Тернопільської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджену в ній міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, щиро розкаявся у скоєному, також зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, просив затвердити вказану угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене в ній сторонами покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні також просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому обумовлену в ній міру покарання.

Розглядаючи у підготовчому судовому засіданні питання в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Положеннями п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

За приписами ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

У відповідності до ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, тобто у наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища.

У відповідності до вимог пунктів 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

Відповідно до умов угоди про визнання винуватості обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення у судовому провадженні.

Згідно з угодою, обвинувачений та прокурор дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій. Обвинувачений в повному обсязі, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, а також зобов`язався у подальшому не вчиняти кримінальних правопорушень та співпрацювати з правоохоронними органами у викритті подібних кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами. Також зазначено про те, що обвинувачений розуміє, що замовчування ним будь-якої інформації щодо вчинення вказаного кримінального правопорушення є порушенням вказаної угоди.

У даній угоді сторони кримінального провадження також врахували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_3 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, його процесуальну поведінку на стадії досудового розслідування кримінального провадження та судового провадження, ставлення останнього до вчиненого, відсутність компрометуючих матеріалів та тяжких наслідків від вчиненого ним правопорушення, наявність передбачених п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_3 .

Вказаною угодою сторони кримінального провадження узгодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні обвинуваченому ОСОБА_3 .

Покарання, узгоджене сторонами угоди відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

Таким чином, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, переконався у можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, та встановив, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнав себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Підстави для відмови в затвердженні цієї угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України, як надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища, що згідно з положеннями ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, враховуючи дані про особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, беручи до уваги наявність передбачених п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність передбачених положеннями ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання, суд доходить висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

На думку суду, таке покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, в тому числі у сфері службової діяльності, відповідатиме його меті та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Таким чином, за наслідками розгляду в підготовчому судовому засіданні у даному кримінальному провадженні угоди про визнання винуватості, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши думку сторін кримінального провадження, доходить висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та ухвалення обвинувального вироку.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні захід забезпечення у вигляді запобіжного заходу не застосовувався.

Документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші були предметом кримінального правопорушення. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (п. 1 ч. 2 ст. 96-1 КК України).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.05.2024 було накладено арешт на грошові кошти в сумі 1400 гривень, а саме на чотири купюри номіналом по 200 гривень із серійними номерами: ЄГ0053625, ВЕ9654261, ХЄ8239333 та ЄГ6769672, а також на шість купюр номіналом по 100 гривень із серійними номерами: УУ3375065, УВ9764816, ЯБ6702086, ЄЖ7823071, ЄЄ6332461 та ЄА3700687, які згідно з постановою слідчого від 25.05.2024 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні та постановлено передати на зберігання у відділення АТ КБ «ПриватБанк». Вирішуючи долю вказаних речових доказів, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. ст. 96-1, 96-2 КК України, тобто спеціальну конфіскацію, оскільки зазначені грошові кошти безпосередньо були предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 369, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21.08.2024 між прокурором Тернопільської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0001268, відомості про яке 25.05.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до грошових коштів в сумі 1400 (одна тисяча чотириста) гривень, а саме на чотири купюри номіналом по 200 гривень із серійними номерами: ЄГ0053625, ВЕ9654261, ХЄ8239333 та ЄГ6769672, а також на шість купюр номіналом по 100 гривень із серійними номерами: УУ3375065, УВ9764816, ЯБ6702086, ЄЖ7823071, ЄЄ6332461 та ЄА3700687, які згідно з постановою слідчого від 25.05.2024 постановлено передати на зберігання у відділення АТ КБ «ПриватБанк» - конфіскувавши їх у власність держави.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведення технічної експертизи документів від 20.06.2024 №СЕ-19/120-24/6398-ДД в розмірі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одну) гривню 84 копійки.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_1