Справа № 199/5603/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2024

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №00000729 від 13.06.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, не одружений, місце проживання не зареєстровано, проживає у АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-? 25.04.2006 р. апеляційним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 304, ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 115-6, ч. 2 ст. 115-8, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 років з додатковим покаранням конфіскація майна;

- 21.08.2007 р. Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання покарання за вироком від 25.04.2006 призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією майна. Звільнений 08.07.2016 з Черкаської ВК №62 по відбуттю строку покарання;

- 21.09.2018 р. Октябрьським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з додатковим покаранням конфіскація 1/2 майна. 18.09.2019 Полтавським апеляційним судом вирок в частині призначення покарання скасовано, призначено покарання у вигляді 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна. 27.02.2020 р. Верховним Судом України вирок в частині призначеного покарання змінено, знижено строк покарання до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 15.01.2021 р. Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком Октябрьського районного суду від 21.09.2018 та вироком Полтавського апеляційного суду від 18.09.2018 та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років 1 місяць з конфіскацією всього майна, строк обчислювати з 15.01.2021. За ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26.05.2021 вирок Полтавського районного суду від 15.01.2021 змінено на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (зараховано з 19.11.2016 до 18.09.2019, з 29.08.2020 до 26.05.2021 день за день), звільнено з зали суду у зв`язку з відбуттям покарання;

- 04.07.2024 р. Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданим клопотанням під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

1.підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України), оскільки обізнаний про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів і за які передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років, з метою уникнення відповідальності за вчинені злочини;

2.підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни змісту їх показань, оскільки будь-які зафіксовані в протоколах допитів показання свідка чи потерпілого, які були ними дані слідчому чи прокурору під час досудового розслідування, не мають для суду жодного правового значення, та не виключено, що ОСОБА_4 у разі обрання йому іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може скоїти відносно свідків та потерпілих злочини, з метою незаконного впливу на останніх;

3. ОСОБА_4 є особою, яка офіційно не працює, тому грошові кошти для нормального існування у останнього відсутні, що не виключає можливості вчинення ним корисливого кримінального правопорушення для власного збагачення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання.

Підозрюваний просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, повідомив, що розкаюється у вчиненому та готовий відшкодувати шкоду потерпілому, яку не відшкодував до цього часу, оскільки слідчий сказав йому це не робити.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що підозрюваний з`являвся до слідчого, готовий відшкодувати потерпілому шкоду, потребує лікування, оскільки має травму (перелом лівої руки) та забій головного мозку, підозрюваний має постійне місце проживання тощо.

Як встановлено слідчим суддею на підставі матеріалів кримінального провадження, копії яких долучені до клопотання, 12.06.2024 р. приблизно о 17:30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи біля магазину ТОВ «АТБ-Маркет», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Луговська, буд. 255, на підлозі побачив банківську картку АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 ), обладнану технологією безконтактної оплати, та привласнив її, покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України.

12.06.2024 р. близько 17:47 год., утримуючи при собі банківську карту АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 ), обладнану технологією безконтактної оплати, ОСОБА_8 прийшов до кафе «Амур», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та, використовуючи вказану банківську картку, належну потерпілому ОСОБА_9 , 12.06.2024 о 17:48:04 год. здійснив 1 транзакцію оплати за придбаний ним товар на касі кафе «Амур» на суму 500 грн.

Далі, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишившись у приміщенні кафе «Амур» за адресою: м. Дніпро, вул. Каруни, буд. 14, о 17:48:29, використовуючи вказану банківську картку, належну потерпілому ОСОБА_9 , здійснив 1 транзакцію оплати за куплений ним товар на касі кафе «Амур» на суму 450 грн.

12.06.2024 р. ОСОБА_4 приблизно о 18:03, утримуючи при собі вищевказану банківську картку, прийшов до магазину ТОВ «АТБ-Маркет» (який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Столєтова, буд. 1-Б), в якому, використовуючи вказану банківську картку, о 18:05:58 здійснив 1 транзакцію оплати за куплений ним товар на касі магазину ТОВ «АТБ-Маркет» на суму 440 грн.

Далі, ОСОБА_4 , 12.06.2024 р., залишившись у приміщенні торгівельного залу ТОВ «АТБ-Маркет» за адресою: м. Дніпро, вул. Столєтова, буд. 1-Б, о 18:07:08 здійснив 1 транзакцію оплати за куплений ним товар на касі магазину ТОВ «АТБ-Маркет» на суму 440,00 грн., використовуючи вказану банківську картку, належну потерпілому ОСОБА_9 .

Далі ОСОБА_4 , 12.06.2024 р. приблизно о 18:08 год., використовуючи вказану банківську картку, належну потерпілому ОСОБА_9 , прийшов до кіоску ТОВ «М-ПОІНТ», що розташований за адресою: м . Дніпро, вул. пр-т. Слобожанський, буд. 26, де, використовуючи вказану банківську картку, о 18:08:32 здійснив 1 транзакцію оплати за куплений ним товар на касі кіоску ТОВ «М-ПОІНТ» на суму 440,00 грн.

12.06.2024 р. ОСОБА_4 , залишившись біля кіоску ТОВ «М-ПОІНТ», що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. пр-т. Слобожанський, буд. 26, о 18:09:27 р. здійснив 1 транзакцію оплати за куплений ним товар на касі кіоску ТОВ «М-ПОІНТ», на суму 440 грн., використовуючи вказану банківську картку, належну потерпілому ОСОБА_9

12.06.2024 р. приблизно о 18:55, утримуючи при собі вищевказану банківську картку, ОСОБА_4 прийшов до магазину ТОВ «АТБ-Маркет», що розташований за адресою: м. Дніпро, пр-т. Слобожанський, буд. 18, прим. 1-Б, в якому о 18:58:37 год. здійснив 1 транзакцію оплати за куплений ним товар на касі магазину ТОВ «АТБ-Маркет» на суму 408,70 грн., використовуючи вказану банківську картку, належну потерпілому ОСОБА_9

12.06.2024 р. ОСОБА_4 , залишившись у приміщенні торгівельного залу ТОВ «АТБ-Маркет», що розташований за адресою: м. Дніпро, пр-т. Слобожанський, буд. 18, прим. 1-Б, о 18:59:56 здійснив 1 транзакцію оплати за куплений ним товар на касі магазину ТОВ «АТБ-Маркет», на суму 399,90 грн., використовуючи вказану банківську картку, належну потерпілому ОСОБА_9 .

Умисними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_9 спричинений матеріальний збиток на загальну суму 3518 грн. 60 коп.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

26.08.2024 р. ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч. 4 ст.185 та ч. 1 ст. 357 КК України кримінальних правопорушень.

Розглянув клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 29 Конституції України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Аналіз приписів зазначених статей кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що лише за наявності обґрунтованої підозри та ризиків можливо застосування запобіжного заходу.

Правила оцінки доказів передбачені ст. 94 КПК України: слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

На підтвердження доводів, зазначених у клопотанні, слідчим, окрім витягу з ЄРДР, надані наступні письмові докази (у копіях):

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 від 16.07.2024 р.;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_9 від 16.07.2024;

- виписку про рух грошових коштів за рахунком № НОМЕР_1 ;

- протокол огляду речі від 16.07.2024 р.;

- протокол огляду речі від 17.07.2024 р.;

- протокол огляду речі від 17.07.2024 р.;

- протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 17.07.2024 р.;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 від 17.07.2024 р.;

- протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 17.07.2024 р.;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_12 від 17.07.2024 р.;

- протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 17.07.2024 р.;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_13 від 17.07.2024 р.;

- протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 17.07.2024 р.;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_14 від 17.07.2024 р.;

- інформацію про рух коштів за рахунком № НОМЕР_1 тощо.

З приводу наявності обґрунтованої підозри, обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Такі факти та інформація існують, що встановлено слідчим суддею на підставі доказів обставин, на які слідчий посилається та долучений до клопотання.

Щодо іншої підстави застосування запобіжного заходу - ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, то наявність передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків слідчим доведена.

Вирішуючи питання щодо виду запобіжного заходу, слідчий суддя згідно вимог ст. 178 КПК України враховує:

1) той факт, що наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є достатньо вагомими;

2) тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється (від 5 до 8 років позбавлення волі);

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, який є особою працездатного віку, відсутні документально підтверджені відомості про наявність у підозрюваного тяжких невиліковних хвороб;

4) відсутність доказів про міцність соціальних зв`язків підозрюваної в місці постійного проживання;

5) відсутність у підозрюваного місця роботи;

6) майновий стан підозрюваного, який не має значних статків;

7) наявність судимостей у підозрюваного;

8) відсутність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

10) наявність майнової шкоди тощо.

Тримання особи під вартою є серйозним заходом та його застосування є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі, заходи було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати тримання відповідної особи під вартою.

Це означає, що відповідність позбавлення свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин (див., наприклад, рішення у справах «Вітольд Літва проти Польщі» (Witold Litwa v. Poland), заява № 26629/95, п. 78, ECHR 2000-III, та «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], заява № 36760/06, п. 143, ECHR 2012) п. 93 рішення ЄСПЛ у справі «Заіченко проти України (№2)».

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

За конкретних обставин даної справи застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, встановлених при розгляді даного клопотання, є недостатнім; відтак, потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні виправдовують такий ступінь втручання у права особи підозрюваного, про який йдеться у клопотанні слідчого, підтриманого в суді прокурором.

Каяття підозрюваного не спростовує висновків слідчого судді, які наведені вище.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч. 1 ст. 197 КПК України).

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Випадки, передбачені ч. 4 ст. 183 КПК України, в даній справі відсутні.

Щодо розміру застави.

За ст. 182 КПК України (ч. 1 та ч. 2) застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Слідчий суддя керується приписами ч. 4, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, за якими розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах … щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення по справі «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року, в якому суд зазначив: «п.78 Гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена, враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Така ж позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні по справі «Єлоєв проти України»: «Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням встановлених слідчим суддею відомостей про особу підозрюваного, його майновий стан, тяжкість інкримінованого злочину, слідчий суддя вважає, що застава у визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України межах здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Застава визначається в розмірі в розмірі 70 (сімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211 960 грн. (3028 х 70).

Керуючись ч. 3 ст. 26, ст. 94, ч. 1 та ч. 2 ст. 110, п. 9 ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 132, п. 5 ч. 1 та ч. 4 ст. 176, ст.ст. 177, 178, ч.ч. 1 4, п. 2 ч. 5 ст. 182, п. 5 ч. 2 ст. 183, ч. 4 ст. 183, ст.ст. 186, 193, ч. 1 та ч. 4 ст. 196, ч. 1 ст. 197, ст. 203 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №00000729 від 13.06.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у кримінальному провадженні №00000729 від 13.06.2024 р. підозрюється у вчиненні передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України кримінальних правопорушень, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає звільненню з під варти у разі внесення застави в розмірі 211 960 (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн. з покладенням на нього обов`язків протягом строку дії даної ухвали:

- не відлучатися з м. Дніпра без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за визначеною останніми періодичністю.

Попередити ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що в разі внесення застави та невиконання таких обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії ухвали до 27.10.2024 р.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала набирає чинності негайно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська ОСОБА_1