Справа № 467/1427/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2024 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника державної установи "Південноукраїнська виправна колонія (№83) ОСОБА_4 про вирішення питання щодо приведення вироку у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ відносно засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка, Снігурівського району, Миколаївської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

По даній справі засуджений:

- 22.05.2024 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч.4 ст. 186; ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі.

ВСТАНОВИВ:

Начальник ДУ "Південноукраїнська виправна колонія (№83) ОСОБА_6 звернувся до суду з поданням про вирішення питання щодо приведення вироку у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ відносно засудженого ОСОБА_5 .

Посилається на те, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ "Південноукраїнська виправна колонія (№83) з 09.08.2024 року на підставі вироку Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22.05.2024 року.

Початок строку відбування покарання 11.07.2024 року.

Кінець строку відбування покарання 11.07.2031 року.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ , збільшені межі застосування Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, зокрема викрадення чужого майна. Так, відповідно до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_5 засуджений вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22.05.2024 року за ч.4 ст. 186; ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі. Даним вироком встановлено, що ОСОБА_5 07.01.2024 року таємно викрав банківську карту належну ОСОБА_7 та зняв грошові кошти на суму 2678,75 грн., завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму, що не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Тому, враховуючи вищенаведене, просить вирішити питання щодо приведення вироку у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ відносно засудженого ОСОБА_5 .

В судове засідання представник колонії не з`явився.

Засуджений ОСОБА_5 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Прокурор заперечував проти задоволення подання, оскільки один епізод за ч.4 ст. 185 КК України не підпадає під декриміналізацію.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали, надані в обґрунтування подання та матеріали особової справи засудженого, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п.13 ч.1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 63 КК України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ "Південноукраїнська виправна колонія (№83) з 09.08.2024 року.

ОСОБА_5 засуджений вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22.05.2024 року за ч. 4 ст. 186; ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі.

Даним вироком встановлено, що ОСОБА_5 05.01.2024 року таємно викрав банківську картку належну ОСОБА_7 та зняв грошові кошти на суму 5000 грн., завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму. Також, 06.01.2024 року таємно викрав з банківської картки ОСОБА_7 шляхом зняття грошових коштів на суму 2000 грн., що не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Далі, 07.01.2024 року, ОСОБА_5 здійснив незаконні трансакції з банківської картки ОСОБА_7 , та викрав, привласнив, розпорядився коштами потерпілого ОСОБА_7 на загальну суму 2678,75 грн., що не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян

09.08.2024 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ (надалі Закон № 3886ІХ).

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до п.п. 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Отже, після набрання чинності Закону України № 3886-ІХ, дрібним викраденням чужого майна вважається, зокрема, крадіжка, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати у даній справі зворотну дію у часі Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Отже, судом встановлено, що станом на час вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, а саме станом на 01.01.2024 року два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 3028 грн. В той час як вартість викраденого ОСОБА_5 майна складала:

- 06.01.2024 року 2000 грн.,

- 07.01.2024 року 2678,75 грн., відповідно, що виключає кримінальну відповідальність за ці діяння.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом № 3886-ІХ, на підставі ст. 5 та ч.2 ст. 74 КК України, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22.05.2024 року по епізодам вчинення ним: -06.01.2024 року таємного викрадення чужого майна, а саме у ОСОБА_7 на суму 2000 грн., -07.01.2024 року 2678,75 грн. таємного викрадення чужого майна, а саме у ОСОБА_7 на вказану суму.

Разом з цим, суд вважає за потрібне зазначити, що часткове звільнення засудженого від покарання у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння не впливає на остаточне покарання, призначене йому вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22.05.2024 року

Отже, на даний час ОСОБА_5 є засудженим вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22.05.2024 року за ч.4 ст. 186; ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі.

На підставі ст.5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ, керуючись ст.ст.336, 537,539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання начальника державної установи "Південноукраїнська виправна колонія (№83) ОСОБА_4 про вирішення питання щодо приведення вироку у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, задовольнити.

Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22.05.2024 року за ч. 4 ст. 186; ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ст. 70 КК України в частині епізодів вчинення ним: - 06.01.2024 року таємного викрадення чужого майна, а саме у ОСОБА_7 на суму 2000 грн., - 07.01.2024 року таємного викрадення чужого майна, а саме у ОСОБА_7 на суму 2678,75 грн. у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вважати засудженим вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22.05.2024 року за ч.4 ст. 186; ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі.

Копію ухвали направити начальнику державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№ 83)» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1