Справа № 405/5416/24
провадження № 1-кс/405/2257/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2024 м. Кропивницький

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № №0001300 від 28.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, про арешт майна та передачу арештованого майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 за погодженням з заступником начальника відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотання про арешт майна та передачу арештованого майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості.

В обґрунтування клопотання слідчим було зазначено, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001300 від 28.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, за фактом привласнення та розтрати майна вчинених посадовими особами ТОВ «МАРІЯ ЛІДЕР» (), ТОВ «ПЗА» (), ТОВ «УКРМАЙНІНГ ЛТД» (), ТОВ «МЕТСЕРВІСГРУП» (), ТОВ «ГК «БОГОПОЛЬ» (), ТОВ «БІО-ОЙЛ ЛТД» (), ТОВ «БУГСТРОЙ» (), ТОВ «МАЙНІНГ» (), ТОВ «АГРОТОП» (), ТОВ «КАОЛІН БУГА» ().

З матеріалів провадження вбачається, що у період з 24.02.2022 по теперішній час, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин російської федерації, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи керівниками та власниками ТОВ «МАРІЯ ЛІДЕР» (), ТОВ «ПЗА» (), ТОВ «УКРМАЙНІНГ ЛТД» (), ТОВ «МЕТСЕРВІСГРУП» (), ТОВ «ГК «БОГОПОЛЬ» (), ТОВ «БІО-ОЙЛ ЛТД» (), ТОВ «БУГСТРОЙ» (), ТОВ «МАЙНІНГ» (), ТОВ «АГРОТОП» (), ТОВ «КАОЛІН БУГА» (), юридична адреса Кіровоградської області, Голованівський район, смт. Побузьке, діючи за попередньою змовою, з посадовими особами вказаних суб`єктів господарської діяльності, систематично привласнюють грошові кошти за надання послуг та постачання товарів (у тому числі сировинних груп) не маючи на меті у дійсності здійснювати їх реалізацію потерпілим відповідно до укладених договорів купівлі-продажу, при цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за попередньою змовою з посадовими особами вказаних підприємств, господарські операції по діяльності підприємств в документах бухгалтерського обліку та звітності, в документах податкової звітності не відображають з метою привласнення грошових коштів, які вказані особи мали б сплатити на користь державного бюджету України у вигляді податків (у т.ч. ПДВ), та які вказані особи у подальшому виводять до російської федерації, у т.ч. на користь кінцевих бенефіціарів власників та вигодонабувачів від фінансово-господарської діяльності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що засновники та керівники вказаних Товариств ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 24.02.2022 по теперішній час, перебуваючи на території російської федерації, продовжують здійснювати свою службову діяльність, не спрямовану на виконання основних завдань та мети Товариств, шляхом заниження основних показників отриманого прибутку Товариств, чим вчиняють розтрату та привласнення майна, при цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за попередньою змовою з службовими особами вказаних підприємств, господарські операції по діяльності підприємств в документах бухгалтерського обліку та звітності а також в документах податкової звітності не відображають з метою привласнення грошових коштів, які вказані особи повинні сплатити на користь державного бюджету України у вигляді податків (у т.ч. ПДВ), та які вказані особи у подальшому через закордонні та українські рахунки відкриті у банківських установах виводять до російської федерації.

Так в ході проведення досудового розслідування встановлено, що кінцевим бенефіціарним власником та вигодонабувачем від фінансово-господарської діяльності ТОВ «АГРОТОП» (), являється громадян російської федерації ОСОБА_6 (25% статутного капіталу Товариства, а саме 125 000 грн) та ТОВ «МАРІЯ ЛІДЕР» () (75% статутного капіталу Товариства, а саме 375 000 грн), кінцевим бенефіціарним власником та вигодонабувачем якого є громадян російської федерації ОСОБА_5 . Також на праві власності за ТОВ «АГРОТОП» () зареєстровано наступне рухоме майно: автомобіль VOLKSWAGEN POLO д.н.з НОМЕР_1 2015 року випуску номер шасі НОМЕР_2 .

Кінцевим бенефіціарним власником та вигодонабувачем від фінансово-господарської діяльності ТОВ «ПЗА» () являється громадянин російської федерації ОСОБА_5 якому належить 100% статутного капіталу Товариства, а саме, 278 400 грн. Також на праві власності за ТОВ «ПЗА» () зареєстровано наступне рухоме майно: автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG д.н.з НОМЕР_3 2018 року випуску номер шасі НОМЕР_4 .

Кінцевим бенефіціарним власником та вигодонабувачем від фінансово-господарської діяльності ТОВ «МЕТСЕРВІСГРУП» () являється громадян російської федерації ОСОБА_5 якому належать 66% статутного капіталу Товариства, а саме, 13 200 000 грн. Також на праві власності за ТОВ «МЕТСЕРВІСГРУП» () зареєстровано наступне рухоме майно: автомобіль SUBARU OUTBACK д.н.з НОМЕР_5 2021 року випуску номер шасі НОМЕР_6 ; автомобіль MAN TGL 12.180 д.н.з НОМЕР_7 2011 року випуску номер шасі НОМЕР_8 .

Кінцевими бенефіціарними власниками та вигодонабувачами від фінансово-господарської діяльності ТОВ «БІО-ОЙЛ ЛТД» () являються громадяни російської федерації ОСОБА_5 якому належать 45% статутного капіталу Товариства, а саме, 900 000 грн. та ОСОБА_7 якому належать 45% статутного капіталу Товариства, а саме, 900 000 грн. Також на праві власності за ТОВ «БІО-ОЙЛ ЛТД» () зареєстровано наступне рухоме майно: автомобіль PEUGEOT 2008 д.н.з НОМЕР_9 2021 року випуску номер шасі НОМЕР_10 .

Враховуючи, що існує ризик відчуження нерухомого майна ТОВ «АГРОТОП» (), ТОВ «ПЗА» (), ТОВ «МЕТСЕРВІСГРУП» (), ТОВ «БІО-ОЙЛ ЛТД» (), засновниками та власниками яких є громадяни російської федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виникла необхідність в накладенні арешту на нерухоме майно вказаних Товариств, заборонивши державним реєстраторам здійснювати державну реєстрацію будь-яких змін щодо зміни права власності на об`єкти нерухомості, а також проведення будь-яких інших реєстраційних дій щодо наступних обєктів рухомого майна (автомобілів): автомобіль VOLKSWAGEN POLO д.н.з НОМЕР_1 2015 року випуску номер шасі НОМЕР_2 , зареєстрований за ТОВ «АГРОТОП» (); автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG д.н.з НОМЕР_3 2018 року випуску номер шасі НОМЕР_4 зареєстрований за ТОВ «ПЗА» (); автомобіль SUBARU OUTBACK д.н.з НОМЕР_5 2021 року випуску номер шасі НОМЕР_6 та автомобіль MAN TGL 12.180 д.н.з НОМЕР_7 2011 року випуску номер шасі НОМЕР_8 зареєстровані за ТОВ «МЕТСЕРВІСГРУП» (); автомобіль PEUGEOT 2008 д.н.з НОМЕР_9 2021 року випуску номер шасі НОМЕР_10 зареєстрований за ТОВ «БІО-ОЙЛ ЛТД» (), з метою забезпечення цивільного позову та відшкодування завданих збитків, що обґрунтовується сукупністю підстав вважати, що вказані об`єкті нерухомості є об`єктом кримінального, протиправного діяння, а саме предметом злочинного посягання, що відповідає критеріям передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України, та має значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню під час досудового розслідування даного кримінального провадження.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної виголи, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому ним Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешту кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально- правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст.170 KПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КІІК України.

Згідно ч. 10 ст. 170 КІІК України арешт може бути накладений у встановленому ним Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді. суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КІІК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини 2статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешті майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини 2статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арені їх майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно з вимогами ч. 4 ст. 38 КІІК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Арешт даного майна буде забезпеченням запобігання можливості його перетворення, знищення, відчуження, втрати або настання інших наслідків, які мають суттєве доказове значення у кримінальному провадженні та можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Підставою для арешту рухомого майна (автомобілів) зареєстрованих за ТОВ «АГРОТОП» (), ТОВ «ПЗА» (), ТОВ «МЕТСЕРВІСГРУП» (), ТОВ «БІО-ОЙЛ ЛТД» (), є запобігання можливості його передачі іншій стороні, переходу майнових прав, зникнення та перешкоджанню розслідування кримінального провадження.

Більш того, враховуючи повномасштабну агресивну війну, яку російська федерація розв`язала і веде проти України та Українського народу з порушенням норм міжнародного права, вчиняючи злочини проти людства, враховуючи Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, з урахуванням потреби невідкладного та ефективного реагування на наявні загрози національним інтересам України, є всі підстави вважати, що службові особи, а також інші особи, які діють від їх імені, їх представники, представники товариств (у тому числі за довіреністю), іншим особам, у володінні, користуванні яких перебувають права на майно ТОВ «АГРОТОП» (), ТОВ «БУГСТРОЙ» (), ТОВ «МАРІЯ ЛІДЕР» (), ТОВ «МЕТСЕРВІСГРУП» (), ТОВ «ПЗА» (), ТОВ «УКРМАЙНІНГ ЛТД» (), можуть вчинити реєстраційні дії щодо передачі нерухомого майна (основних засобів) іншим особам, з метою уникнення від відповідальності та унеможливлення стягнення збитків за матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

05.12.2023 постановою слідчого об`єкти рухомого майна (автомобілі) зареєстровані за ТОВ «АГРОТОП» (), ТОВ «ПЗА» (), ТОВ «МЕТСЕРВІСГРУП» (), ТОВ «БІО-ОЙЛ ЛТД» (), визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання, використання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на майнові, корпоративні права. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до його відчуження, передачі, приховування, зникнення, втрати, знищення, використання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що відповідне нерухоме майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Отже відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст.170 КПК України, майно, яке відповідає визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання такого майна, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, арешт майна здійснюється для відшкодування реальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), що регламентовано положеннями ст. 170 КПК України та узгоджується з основними завданнями кримінального судочинства, в тому числі забезпечення права потерпілого на відшкодування шкоди, оскільки в інший спосіб захистити права та законні інтереси держави буде неможливо. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Таким чином, накладення арешту на вказане майно забезпечить у подальшому відшкодування завданої шкоди, яка була спричинена у ході вчинення протиправних дій.

Крім цього згідно до абз. 7 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 536 800 гривень, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Сукупна вартість майнових активів об`єктів рухомого майна (автомобілів) зареєстрованих за ТОВ «АГРОТОП» (), ТОВ «ПЗА» (), ТОВ «МЕТСЕРВІСГРУП» (), ТОВ «БІО-ОЙЛ ЛТД» (), перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 100 КПК України, у випадках, передбачених абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до слідчого судді Вищого антикорупційного суду, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу. Прокурор у випадку, передбаченому абзацом сьомим частини шостої цієї статті, не пізніше наступного робочого дня з моменту постановлення ухвали слідчого судді, суду надсилає копію цієї ухвали Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, із зверненням щодо прийняття активів, а також вживає невідкладних заходів щодо передачі цих активів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Слідчий в клопотанні вказав, що вище перелічене майно являється речовим доказом у кримінальному провадженні, містить в собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, являються об`єктами вчинення злочину, на вказане майно судом накладено арешт, з метою подальшого здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, виникла необхідність у передачі арештованого майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали клопотання в повному обсязі, просили задовольнити.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора та слідчого, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001300 від 28.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, за фактом привласнення та розтрати майна вчинених посадовими особами ТОВ «МАРІЯ ЛІДЕР» (), ТОВ «ПЗА» (), ТОВ «УКРМАЙНІНГ ЛТД» (), ТОВ «МЕТСЕРВІСГРУП» (), ТОВ «ГК «БОГОПОЛЬ» (), ТОВ «БІО-ОЙЛ ЛТД» (), ТОВ «БУГСТРОЙ» (), ТОВ «МАЙНІНГ» (), ТОВ «АГРОТОП» (), ТОВ «КАОЛІН БУГА» ().

З матеріалів провадження вбачається, що у період з 24.02.2022 по теперішній час, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин російської федерації, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи керівниками та власниками ТОВ «МАРІЯ ЛІДЕР» (), ТОВ «ПЗА» (), ТОВ «УКРМАЙНІНГ ЛТД» (), ТОВ «МЕТСЕРВІСГРУП» (), ТОВ «ГК «БОГОПОЛЬ» (), ТОВ «БІО-ОЙЛ ЛТД» (), ТОВ «БУГСТРОЙ» (), ТОВ «МАЙНІНГ» (), ТОВ «АГРОТОП» (), ТОВ «КАОЛІН БУГА» (), юридична адреса Кіровоградської області, Голованівський район, смт. Побузьке, діючи за попередньою змовою, з посадовими особами вказаних суб`єктів господарської діяльності, систематично привласнюють грошові кошти за надання послуг та постачання товарів (у тому числі сировинних груп) не маючи на меті у дійсності здійснювати їх реалізацію потерпілим відповідно до укладених договорів купівлі-продажу, при цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за попередньою змовою з посадовими особами вказаних підприємств, господарські операції по діяльності підприємств в документах бухгалтерського обліку та звітності, в документах податкової звітності не відображають з метою привласнення грошових коштів, які вказані особи мали б сплатити на користь державного бюджету України у вигляді податків (у т.ч. ПДВ), та які вказані особи у подальшому виводять до російської федерації, у т.ч. на користь кінцевих бенефіціарів власників та вигодонабувачів від фінансово-господарської діяльності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що засновники та керівники вказаних Товариств ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 24.02.2022 по теперішній час, перебуваючи на території російської федерації, продовжують здійснювати свою службову діяльність, не спрямовану на виконання основних завдань та мети Товариств, шляхом заниження основних показників отриманого прибутку Товариств, чим вчиняють розтрату та привласнення майна, при цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за попередньою змовою з службовими особами вказаних підприємств, господарські операції по діяльності підприємств в документах бухгалтерського обліку та звітності а також в документах податкової звітності не відображають з метою привласнення грошових коштів, які вказані особи повинні сплатити на користь державного бюджету України у вигляді податків (у т.ч. ПДВ), та які вказані особи у подальшому через закордонні та українські рахунки відкриті у банківських установах виводять до російської федерації.

Постановою слідчого відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 від 05.12.2023 вказане у клопотанні майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовим доказом.

Метою накладення арешту на майно слідчим зазначено збереження речових доказів, з метою можливої конфіскаці та відшкодування завданої шкоди, яка була спричинена у ході вчинення протиправних дій.

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним (ч.3 ст.41 Конституції України).

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилучене майно може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди, а також є предметом кримінального правопорушення.

В клопотанні слідчим стверджується, що зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України, в якій зазначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Проте, матеріали, додані до клопотання, не містять доказів того, що зазначене у клопотанні нерухоме майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В матеріалах клопотання відсутні дані, які сліди вчинення кримінального правопорушення зберегли на собі автомобіль VOLKSWAGEN POLO д.н.з НОМЕР_1 2015 року випуску номер шасі НОМЕР_2 , зареєстрований за ТОВ «АГРОТОП» (); автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG д.н.з НОМЕР_3 2018 року випуску номер шасі НОМЕР_4 зареєстрований за ТОВ «ПЗА» (); автомобіль SUBARU OUTBACK д.н.з НОМЕР_5 2021 року випуску номер шасі НОМЕР_6 та автомобіль MAN TGL 12.180 д.н.з НОМЕР_7 2011 року випуску номер шасі НОМЕР_8 зареєстровані за ТОВ «МЕТСЕРВІСГРУП» (); автомобіль PEUGEOT 2008 д.н.з НОМЕР_9 2021 року випуску номер шасі НОМЕР_10 зареєстрований за ТОВ «БІО-ОЙЛ ЛТД» () та яке доказове значення останні мають в рамках кримінального провадження № 0001300 від 28.10.2023 року.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Пунктом 3 частиною 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу)

В матеріалах доданих до клопотання відсутні відомості про вручення повідомлення про підозру в рамках кримінального провадження № 0001300 від 28.10.2023 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу (п. 4 ч. 2 ст. 171 КПК України).

Тобто, арешт майна з даної підстави можливо накласти за умови зазначення в клопотанні розміру шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою та наявності обґрунтованого цивільного позову у кримінальному провадженні.

Проте, в матеріалах, якими слідчий обґрунтовує клопотання про арешт майна, відсутній цивільний позов, не зазначено розміру шкоди.

За практикою ЕСПЛ будь-яка міра втручання у право власності повинна бути співмірною. Тому арешт майна має обмежуватися тим обсягом, який є чітко необхідним для досягнення конкретних профілактичних завдань, і метою будь-якого заходу втручання у право власності має бути суспільний інтерес в контексті конкретної справи (див. Рішення ЄСПЛ від 05.07.2001 у справі "Аркурі та інші проти Італії", параграф 5).

Отже, клопотання слідчого в контексті мотивування необхідності накладення арешту на зазначене майно, є безпідставним та за своїм змістом містить лише формальне посилання на норми закону без підтвердження необхідними документами, а тому слідчий суддя приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, оскільки слідчим не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним.

Враховуючи недоведеність слідчим та прокурором підстави, мети, розміру шкоди для накладення арешту на майно, слідчий суддя вважає про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

Крім того, відповідно до абз. 7 ч. 6 ст. 100 КПК речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Проте, матеріали, додані до клопотання, не містять доказів того, що сукупна вартість майнових активів об`єктів рухомого майна (автомобілів) зареєстрованих за ТОВ«АГРОТОП» (), ТОВ «ПЗА» (), ТОВ «МЕТСЕРВІСГРУП» (), ТОВ «БІО-ОЙЛ ЛТД» (), перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Спеціальним механізмом для забезпечення збереження арештованого у кримінальному провадженні майна є визначений законодавством України інститут управління таким майном, який закріплено Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», АРМА здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Враховуючи ті обставини, що на майно, яке слідчий просить передати Національному анегсту України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів не накладено арешт, слідчий суддя вважає про відсутність підстав для передачі майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості.

Таким чином, клопотання слідчого є необгрунтованим та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 168, 170-175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання про арешт майна та передачу арештованого майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості - відмовити.

Копію ухвали суду надіслати слідчому не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_8