У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду подання провідного інспектора Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої 01 серпня 2023 року Ужгородським міськрайонним судом за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 220 (двісті двадцять) годин, про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону відповідно до частини другої статті 74 КК України,-

встановив:

07 жовтня 2024 року провідний інспектор Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про приведення судового рішення у відповідності до вимог ч.2 ст.74 КК України, посилаючись на те, що 13 вересня 2023 року до Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області надійшли розпорядження №308/12992/23 від 12 вересня 2023 року та вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 серпня 2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка засуджена за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 220 (двісті двадцять) годин.

В поданні ставиться питання про звільнення засудженої ОСОБА_4 від відбування покарання за діяння, караність яких усунена відповідно до Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, що набрав чинності 09 серпня 2024 року.

Зазначає, що згідно вироку суду 01 серпня 2023 року, 10 липня 2023 року близько 17 години 21 хвилини, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні хірургічного відділення КНП «УМБКЛ УМР», що за адресою: АДРЕСА_1 , де на той час також перебувала ОСОБА_5 , яка у своєму користуванні мала належний їй мобільним телефоном марки «Nokia» моделі «С20», в цей час в ОСОБА_4 , виникла потреба в телефонному дзвінку в ході чого остання реалізуючи свій намір на кримінальне правопорушення, направлений на заволодіння чужим майном та звернення його на свою користь, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_5 , попросила у неї належний їй мобільний телефон, для здійснення дзвінка, пообіцявши його повернути.

В свою чергу потерпіла ОСОБА_5 , добровільно надала останній свій мобільний телефон. Після чого ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що ОСОБА_6 , не усвідомлює її злочинного наміру та не спостерігає за її діями, з належним потерпілій телефоном марки «Nokia» моделі «С20» з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 1749 гривень 50 копійок.

Враховуючи викладене, на підставі частини другої статті 74 КК України, провідний інспектор Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області направив матеріали стосовно засудженого ОСОБА_4 для вирішення питання про звільнення її від призначеного судом покарання.

У судове засідання представник Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Надіслав письмову заяву про розгляд подання у його відсутності, просив його задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд подання в його відсутності, проти задоволення даного подання не заперечує.

Засуджена ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленою про розгляд подання.

У зв`язку з неявкою учасників, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, в суді не здійснювалося.

Дослідивши матеріали подання, подані учасниками провадження письмові заяви, суд дійшов наступного висновку.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч. 2 ст. 74 КК України. Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі. Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України чи виконання вироку відстрочене ст. 536 КПК України). При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2 - 4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 серпня 2023 року в справі №308/12992/23, ОСОБА_4 визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 Кримінального кодексу України, та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 220 (двісті двадцять) годин.

Відповідно до положення ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян, це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-ІХ, на момент вчинення ОСОБА_4 , злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність, становила 2684 гри, а 50 відсотків від його розміру становили 1324 грн..

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Таким чином, на засудженого ОСОБА_4 , розповсюджується дія Закону України №3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, оскільки вартість майна відповідно до вироку складає 1749 грн. 50 коп.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч. 2 ст. 74, ст. 190 КК України, Закону України №3886-ІХ від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст.372, 537, 539 КПК України, суд,-

постановив:

Подання провідного інспектора Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від призначеного покарання, згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 серпня 2023 року за ч.1 ст.190 КК України в справі № 308/12992/23, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за який вона була засуджена.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1