Справа №521/4353/24
Провадження №1-кп/522/2604/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000402 від 17.06.2023 року, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Донецьк, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Одеси, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

власника майна - ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000402 від 17.06.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України.

17.06.2024 року ОСОБА_8 звернулась до суду із заявою про скасування арешту, а саме просила скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2023 року на два мобільних телефона, які вилучені в ході обгуку будинку, що належить заявниці та де проживає ОСОБА_9 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що а ні ОСОБА_9 , а ні заявниці не оголошено про підозру та зазначені особи не мають ніякого відношення до кримінального провадження.

В судовому засіданні заявниця підтримала подане клопотання, просила задовольнити з наведених підстав. Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що зазначені телефони не є речовими доказами, інші учасники судового провадження також не заперечували проти задоволення клопотання.

Дослідивши подане клопотання, заслухавши думку учасників провадження, суд дійшов висновку про задоволення клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В силу ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Сукупність наведених норм кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Таким чином, саме суд, шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб. Отже, суд, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення її повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, накладення арешту на об`єкт права власності є позбавленням його власника можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності. Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що обмеження права будь-якої особи (фізичної або юридичної) розпорядження належним їй майном без достатніх підстав є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2023 року по справі №521/20118/23, провадження №1-кс/521/3465/23, клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 , про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000402 від 17.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України задоволено. Накладено арешт на мобільний телефон Iphone 13 Рro Max в корпусі блакитного кольору імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 з сім-картами НОМЕР_3 ; мобільний телефон Iphone 13 Рro Max в корпусі сірого кольору імей1: НОМЕР_4 , імей2: НОМЕР_5 з сім-картами НОМЕР_6 , які виявлено та вилучено в ході санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_4 .

Продовження застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, може призвести до порушення прав і законних інтересів власника майна, що суперечить положенням ст. 41 Конституції України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.), учасником яких є України.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої влади й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при внесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист прав власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.)

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом ведення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр» проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Враховуючи викладене, вважаю, що на теперішній час відсутні підстави для збереження заходу забезпечення у вигляді арешту майна, оскільки зазначені телефони не є речовими доказами, будь-яких заперечень з боку прокурора та інших учасників провадження не надходило, тому клопотання підлягає задоволеною.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Заява ОСОБА_8 про скасування арешту задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси 29.09.2023 року (справа №521/20118/23, провадження №1-кс/521/3465/23) на підставі клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 , про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000402 від 17.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме з мобільного телефону Iphone 13 Рro Max в корпусі блакитного кольору імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 з сім-картами НОМЕР_3 ; мобільного телефону Iphone 13 Рro Max в корпусі сірого кольору імей1: НОМЕР_4 , імей2: НОМЕР_5 з сім-картами НОМЕР_6 , які виявлено та вилучено в ході санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_4 - та повернути майно власнику.

Ухвала оскарженню на підлягає.

Суддя: ОСОБА_1