Дата документу 22.10.2024 Справа № 334/7146/24
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/684/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/7146/24Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 вересня 2024 року про застосування запобіжного заходу до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, зареєстрований у АДРЕСА_1 ), проживає у АДРЕСА_2 ), раніше судимий,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 вересня 2024 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 27 листопада 2024 року, шляхом заборони цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.

В апеляційній скарзі прокурор просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні передбаченого ч.1 ст.263 КК злочину, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами. Слідчий суддя не надала належної уваги тому, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання ОСОБА_7 перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК. Вказав, що на даний час є підстави вважати, що підозрюваний буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки місце проживання та реєстрації останнього різні. Слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 зберігав гранату «Ф-1», яка згідно висновку експерта є бойовою ручною оборонною осколковою гранатою Ф-1 промислового виготовлення, яка є вибуховим пристроєм військового призначення та відноситься до бойових припасів. Вказані обставини в сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні свідчать про те, що він буде переховуватись від органу досудового розслідування, слідчого судді, а в подальшому і від суду. Також слідчим суддею не взято до уваги обґрунтованість ризику, що підозрюваний незаконно впливатиме на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки досудове розслідування на даний час триває. Такими своїми діями ОСОБА_7 перешкодить здійсненню досудового розслідування в розумні строки. Більш того, ОСОБА_7 особисто знайомий зі всіма свідками, йому відомі номери мобільних телефонів, місце проживання свідків. ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного з незаконним поводженням зі зброєю, тому може мати сховану зброю, яку може використати для впливу на свідків шляхом залякування та погрозою застосування насильства. Крім того, слідчим суддею необґрунтовано взято до уваги, що підозрюваний, відповідно до його показань, на даний час має постійне джерело доходу, оскільки доказів на підтвердження вказаного факту стороною захисту не надано. За відсутності відомостей про офіційне працевлаштування та постійного джерела доходу існує ризик того, що ОСОБА_7 може продовжити свою злочинну діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення, тим самим завдати шкоду охоронюваним правам та інтересам суспільства.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу. Підозрюваний заперечив проти скарги прокурора.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що начальник слідчого відділення відділу поліції №1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , посилаючись на наявність передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до ОСОБА_7 , якому 23 вересня 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.1 ст.263 КК кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання начальника слідчого відділення, зазначила, що клопотання не містить будь-якого обґрунтування, крім тяжкості кримінального правопорушення, недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст.177, 178 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, а також ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається із наданих матеріалів та встановлених слідчим суддею обставин, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону і обставини, правову позицію самого підозрюваного, слідчий суддя дійшла обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали підстави обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання начальника слідчого відділення, слідчий суддя оцінила в сукупності всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивувала своє рішення, встановивши обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, наявність ризиків, заявлених у клопотанні, але вірно зазначила про відсутність обставин, які б свідчили про неможливість запобігання вказаним ризикам лише шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, підозрюваний ОСОБА_7 одружений, має постійне місце реєстрації та проживання, не ухиляється від виконання попереднього вироку щодо сплати штрафу у сумі 17000 грн., має соціальні зв`язки за місцем проживання.

Доводи прокурора щодо неможливості запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення шляхом застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, на переконання колегії суддів, є необґрунтованими оскільки відповідно до ч.1 ст.181 КПК вказаний запобіжний захід полягає у забороні підозрюваному залишати житло (в даному випадку цілодобово), а згідно ч.5 цієї статті перебування підозрюваного у житлі контролюється працівниками відповідного органу Національної поліції.

Твердження прокурора про те, що підозрюваний буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки має різне місце проживання та реєстрації, є безґрунтовним, з огляду на перебування ОСОБА_7 під цілодобовим домашнім арештом, що унеможливлює залишення ним житла.

Посилання прокурора на той факт, що стороною захисту не надано доказів на підтвердження наявності у підозрюваного постійного джерела доходу, а тому існує ризик того, що ОСОБА_7 може продовжити свою злочинну діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення, тим самим завдати шкоду охоронюваним правам та інтересам суспільства, колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновки слідчого судді, а застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту зможе забезпечити належний контроль за поведінкою підозрюваного під час досудового розслідування.

Відомостей про перешкоджання кримінальному провадженню після відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурором не надано.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_7 з метою ухилення від покарання за вчинений злочин, буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду жодним доказом не підкріплені і, на переконання колегії суддів, є лише необґрунтованим припущенням.

В судовому засіданні апеляційної інстанції не надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під домашнім арештом за час дії оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який від органу досудового розслідування не переховувався, не чинив перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду самостійно з`явився до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики попереджені застосованим відносно підозрюваного запобіжним заходом у виді домашнього арешту.

Сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 вересня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту до ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4