Справа № 629/1094/23
провадження № 1-кп/632/30/24

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року місто Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, працюючого начальником охорони у ТОВ «Смерш», одруженого, який має на утриманні малолітню дитину 2022 року народження, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 умисно заподіяв ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за наступних обставин.

Так, 12 липня 2022 року у період часу між 17 годиною 10 хв. та 17 годиною 15 хв. ОСОБА_4 , його дружина ОСОБА_7 , а також ОСОБА_5 , раніше знайомий із обвинуваченим, перебували у квартирі АДРЕСА_2 , де з`ясовували обставини особистого характеру.

За цих обставин між ОСОБА_4 , ОСОБА_7 з одного боку, та ОСОБА_5 з іншого, які тривалий час перебували у неприязних стосунках, сталася обопільна сварка.

Після цього потерпілий вийшов у тамбур квартири АДРЕСА_2 , де вже знаходився обвинувачений.

В цей же день, близько 17 години 14 хв., вже безпосередньо між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які перебували у вказаному приміщенні міжквартирному тамбурі, на грунті особистої неприязні сталася сварка, в ході якої у обвинуваченого виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, діючи із наведених вище мотивів, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 один удар кулаком в область обличчя.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я - закриту черепно-мозкову травму з синцем в правій скроневій ділянці із заходом на верхнє віко правого ока (7х3.5 см) із струсом головного мозку.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, не визнав.

При цьому ОСОБА_4 показав суду, що його дружині - ОСОБА_7 , на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 .

12 липня 2022 року близько сімнадцятої години ОСОБА_7 зателефонував один із мешканців (орендарів) зазначеної квартири та повідомив, що ОСОБА_5 , який знаходиться у вказаному житлі, влаштував скандал.

У зв`язку із цим, він разом із ОСОБА_7 прибув до квартири АДРЕСА_2 .

В зазначеному житлі перебували ОСОБА_8 , його дружина та малолітня дитина, у кухні вказаної квартири знаходилися поліцейські та ОСОБА_5 , який писав заяву до поліції.

Потерпілий побачивши їх, з особистої неприязні, почав ображати його та ОСОБА_7 нецензурними словами, а також висловлювати погрози на їх адресу.

У свою чергу він, обвинувачений, будучи обуреним поведінкою ОСОБА_5 зробив останньому зауваження, щоб той перестав поводити себе агресивно, перестав погрожувати та ображати присутніх, на що потерпілий запропонував йому вийти із квартири для з`ясування стосунків.

За цих обставин вони направилися до виходу із житла, при цьому першим йшов поліцейський, він йшов за поліцейським, за ним, обвинуваченим, йшов ОСОБА_5 , за потерпілим йшла ОСОБА_7 , а за нею другий поліцейський.

Під час виходу із квартири, коли він і ОСОБА_5 перебували в тамбурі, а перший поліцейський вже вийшов із житла, зупинившись на вимогу потерпілого, який продовжував висловлювати образи, у той момент, коли він повернувся до ОСОБА_5 обличчям, останній навмисно штовхнув його руками в область грудей. На що він, обвинувачений, бажаючи запобігти нанесенню ударів з боку потерпілого, захищаючи себе і дружину, правою рукою збив руки ОСОБА_5 , та у відповідь штовхнув потерпілого руками в область плечей. Потім він і ОСОБА_7 залишивши будинок, вийшли на вулицю.

Умисно ударів ОСОБА_5 , у тому числі рукою в область обличчя, він не наносив.

Вважає, що тілесні ушкодження потерпілий міг отримати внаслідок удару або падіння від його, обвинуваченого, поштовху про який зазначено вище.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, винуватість ОСОБА_4 в умисному заподіянні ОСОБА_5 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за обставин, викладених у цьому вироку, підтверджується сукупністю наступних, досліджених судом доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_5 показав суду, що 12 липня 2022 року близько шістнадцятої години він, будучи звільненим з місця попереднього ув`язнення, прибув до квартири АДРЕСА_2 , яка є його зареєстрованим місцем проживання, у якій він, до взяття під варту, прожив майже десять років.

У зазначеній квартирі перебували незнайомі йому особи, у тому числі чоловік та жінка, від яких він дізнався, що вони є орендарями згаданого житла.

Ця обставина викликала у нього обурення. У зв`язку із цим він викликав поліцію. За даним фактом поліцейські прийняли від нього заяву та пояснення.

Через деякий час, до вказаної квартири, прибула його колишня дружина ОСОБА_7 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 .

ОСОБА_7 є власником цієї квартири, однак судом вирішується питання про її розподіл, як спільного майна подружжя.

Між ним та ОСОБА_7 і ОСОБА_4 сталася обопільна сварка, в ході якої вони ображали один одного нецензурними словами.

Близько сімнадцятої години, після написання заяви та пояснень, коли він виходив із житла та перебував у дверях, між зазначеною квартирою і тамбуром, ОСОБА_4 , який стояв у тамбурі квартири АДРЕСА_2 , із особистої неприязні, наніс йому один удар кулаком правої руки в область обличчя, внаслідок чого заподіяв тілесне ушкодження, встановлене експертом.

Свідками цієї події були два працівника поліції, які втрутилися у конфлікт між ними.

Разом із цим ОСОБА_5 показав, що в момент нанесення удару один із поліцейських, вийшов із квартири та перебував на міжсходовому майданчику, попереду ОСОБА_4 , останній стояв у тамбурі поруч із ним, потерпілим, другий поліцейський знаходився позаду нього,у квартирі.

Також потерпілий показав, що він не пропонував обвинуваченому вийти з квартири для з`ясування стосунків, разом з ОСОБА_4 із житла не виходив останній чекав його біля виходу з квартири.

Із показань свідка ОСОБА_9 поліцейського СРПП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, вбачається, що 12 липня 2022 року, у період часу між шістнадцятою і сімнадцятою годинами, він разом із поліцейським ОСОБА_10 , прибув за викликом у квартиру АДРЕСА_2 .

Виклик про те, що нібито невідомі люди проникли та мешкають у зазначеній квартирі надійшов від ОСОБА_5 .

У зазначеній квартирі перебували два чоловіки, жінка та неповнолітня дитина.

ОСОБА_5 подав до поліції відповідну заяву.

В ході з`ясування обставин було встановлено, що присутні особи орендують зазначене житло за домовленістю із власницею квартири ОСОБА_7 .

Через деякий проміжок часу до квартири прибула ОСОБА_7 колишня дружина ОСОБА_5 , та її чоловік ОСОБА_4 .

Під час перебування в квартирі між ОСОБА_7 і ОСОБА_5 сталася обопільна сварка, в ході якої останній ображав ОСОБА_7 нецензурними словами.

З метою запобігти розвитку конфлікту він, свідок, запропонував ОСОБА_7 , яка також бажала подати заяву до територіального органу поліції, вийти із квартири на вулицю.

У той момент коли вони виходили із згаданого житла ОСОБА_4 , який перебував у міжквартирному тамбурі наніс ОСОБА_5 один удар кулаком лівої руки в область верхньої частини голови, з права.

При цьому свідок повідомив, що в момент нанесення удару він вже знаходився на міжсходовому майданчику, ОСОБА_4 перебував в тамбурі, а ОСОБА_5 стояв у дверях до квартири. ОСОБА_10 знаходився у квартирі за потерпілим.

ОСОБА_4 наніс удар ОСОБА_5 , після того, як він почав ображати нецензурними словами ОСОБА_7 та обвинуваченого, а також штовхнув останнього руками в область грудей.

За таких обставин він і ОСОБА_10 вжили заходів щодо запобіганню розвитку конфлікту.

Наведені події були зафіксовані шляхом здійснення відеозаписів на нагрудну камеру (відеореєстратор) поліцейського.

Згідно із показаннями свідка ОСОБА_10 - поліцейського СРПП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, 12 липня 2022 року він разом із поліцейським ОСОБА_9 , отримавши виклик про незаконне проникнення до житла, близько сімнадцятої години, прибули до квартири АДРЕСА_2 , де прийняли відповідну заяву від ОСОБА_5 .

Через деякий час, до зазначеної квартири, прибули ОСОБА_7 і ОСОБА_4 , яких потерпілий ображав нецензурними словами. Внаслідок цього, між зазначеними особами, виникла обопільна сварка.

У подальшому вказані особи почали виходити з квартири першим вийшов ОСОБА_4 , його наздоганяв ОСОБА_5 , за ним йшла ОСОБА_7 , він, свідок, йшов за нею.

Під час перебування обвинуваченого і потерпілого в тамбурі квартири сталася сварка, вже безпосередньо між цими особами, в ході якої ОСОБА_5 і ОСОБА_4 штовхнули один одного.

За цих обставин обвинувачений, кулаком лівої руки, наніс один удар потерпілому в обличчя.

Також свідок показав, що він знаходився за спиною у ОСОБА_7 на незначній відстані та сприймав події особисто.

Допитана у якості свідка ОСОБА_7 показала суду, що 12 липня 2022 року близько сімнадцятої години, їй зателефонував ОСОБА_8 , який на той час мешкав у квартирі АДРЕСА_2 , та повідомив, що її колишній чоловік, разом зі своїм батьком, виганяють його та його сім`ю із зазначеного житла.

Через незначний проміжок часу вона та її чоловік ОСОБА_4 прибули до вказаної квартири, де застали ОСОБА_5 її колишнього чоловіка, який одразу почав ображати їх та висловлювати погрози.

Також свідок повідомила, що під час перебування у міжквартирному тамбурі ОСОБА_5 , який наздогнав ОСОБА_4 , штовхнув останнього руками у груди та замахнувся правою рукою для нанесення удару обвинуваченому, у відповідь ОСОБА_4 відштовхнув потерпілого двома руками, щоб останній не наніс йому удар.

В цей момент один із поліцейських перебував на міжсходовому майданчику, а інший у коридорі квартирі - позаду неї.

Потім вона і ОСОБА_4 вийшли із будинку на вулицю.

Крім того свідок повідомила, що вона і ОСОБА_5 протягом тривалого часу перебувають у неприязних стосунках.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, за обставин, встановлених судом, підтверджується також даними, які містять у собі письмові джерела доказів, зокрема документи, протоколи слідчих дій проведення слідчих експериментів та додатки до них, огляду предметів та додатки до них, висновки експертиз, а також відеозаписи, що узгоджуються із показаннями потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , які наведені вище.

12 липня 2022 року ОСОБА_5 звернувся до Лозівського РВП ГУНП в Харківській області із заявою якою повідомив правоохоронний орган про те, що у цей же день близько сімнадцятої години ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , заподіяв йому тілесні ушкодження (т. 2 а.с. 68).

Із відповідних витягів вбачається, що 13 липня 2022 року за заявою ОСОБА_5 від 12 липня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0000152 внесені відомості про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме про те, що 12 липня 2022 року близько сімнадцятої години за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_5 нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_4 .

У подальшому правова кваліфікація вчиненого щодо ОСОБА_5 кримінального правопорушення була змінена на ч. 2 ст. 125 КК України (т. 2 а.с. 65 -67).

Даними протоколу огляду предмету (оптичних носіїв інформації, а саме: дисків DVD-R) від 01 жовтня 2022 року та відеозаписами, що містяться на оглянутих дисках, підтверджується факт прибуття ОСОБА_5 у зазначену вище квартиру 12 липня 2022 року о 16 годині 14 хв., та факт його перебування у вказаному житлі до приїзду працівників поліції ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .

При цьому у зазначеному житлі окрім потерпілого та його батька перебували й інші особи, які за твердженням ОСОБА_5 проживали у згаданій квартирі незаконно (т. 2 а.с. 103 -106).

З протоколу огляду предметів (оптичних носіїв інформації, а саме: дисків DVD-R) від 01 жовтня 2022 року та відеозаписів з нагрудної камери поліцейського від 12 липня 2022 року, за період часу з 16 години 39 хв. по 18 годину 02 хв., встановлено, що 12 липня 2022 року, о 16:39, за викликом ОСОБА_5 про незаконне проникнення у житло, до квартири АДРЕСА_2 , де зареєстрований потерпілий, прибув наряд поліції у складі поліцейських ОСОБА_10 і ОСОБА_9 .

У вказаному житлі окрім зазначених осіб перебували й інші особи, які повідомили, що проживають у згаданому житлі, так як є орендарями, за усною домовленістю із власницею.

При цьому між особами, які фактично мешкали в квартирі і ОСОБА_5 виникла суперечка, оскільки останній вважав, що вони мешкають у ній незаконно, так як житло є сумісною власністю подружжя, він свого дозволу на проживання сторонніх осіб не надавав, зазначена квартира перебуває у стадії розподілу судом та відсутній письмовий договір оренди.

За цих обставин, ОСОБА_5 звернувся із відповідною заявою до органу поліції, при цьому надав документи в обґрунтування своєї позиці.

О 17:12:49 до квартири прибули ОСОБА_4 і ОСОБА_7 . Остання заявила, що вона є власницею квартири.

При цьому між ОСОБА_4 , ОСОБА_7 з одного богу та ОСОБА_5 з іншого, виникла обопільна сварка, в ході якої останній ображав ОСОБА_7 , у тому числі й нецензурними словами.

О 17:14:06 вже стався конфлікт безпосередньо між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , які перебували у тамбурі квартири АДРЕСА_2 , в ході якого потерпілий правою рукою штовхнув обвинуваченого в область грудної клітини, у свою чергу останній намагався спіймати руку (руки) потерпілого, після чого відштовхнув ОСОБА_5 .

Потім о 17:14:10 в конфлікт між обвинуваченим і потерпілим втрутилася ОСОБА_7 , яка намагалася заспокоїти зазначених осіб, затуливши їх при здійснені відеозйомки.

Водночас, відеозапис містить у собі звук характерний для удару, при цьому із відеозапису вбачається, що, обвинувачений відвів назад до тулубу ліву руку, яка перебувала на рівні голови потерпілого та заховався за відкриті вхідні двері, а останній о 17:14:15 повідомив про те, що ОСОБА_4 наніс йому удар в область правого ока та продемонстрував наявне тілесне ушкодження, якого у нього не було до виходу у тамбур.

При цьому як можна встановити із відеозапису, інші присутні під час зазначеної події особи будь-якого насильства до ОСОБА_5 не застосовували, про це не повідомляв і сам потерпілий.

За фактом заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_5 о 17:27, тобто одразу, звернувся із відповідною заявою до органу Національної поліції (т. 2 а.с. 87 - 91).

DVD-R диски із відеозаписами з нагрудної камери поліцейського визнані речовими доказами та долучені у відповідній якості до матеріалів даного кримінального провадження, що підтверджується відповідним процесуальним рішенням дізнавача від 01 жовтня 2022 року (т. 2 а.с.92, 93).

Із протоколу огляду предмету від 29 листопада 2022 року та додатків до нього вбачається, що на трьох фотознімках, які надав потерпілий ОСОБА_5 , у нього на обличчі, із правої сторони очної ділянки, можливо побачити незначний набряк багряно-синього кольору (т. 2 а.с. 97 - 101).

Згідно із копією Журналу реєстрації нещасних випадків невиробничого характеру та повідомленням директора КНП «Лозівське територіальне медичне об`єднання» ОСОБА_5 12 липня 2022 року звертався за медичною допомогою до стаціонарного відділення № 1 зазначеного закладу охорони здоров`я, після обстеження був направлений для подальшого лікування за місцем проживання.

13 та 19 липня 2022 року звертався за консультативною допомогою (т. 2 а.с. 134 - 137).

Висновком судово-медичної експертизи № 12-14/101-ЛЗ/22 встановлено, що в результаті протиправних дій обвинуваченого потерпілому ОСОБА_5 було заподіяно тілесне ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми з синцем в правій скроневій ділянці із виходом на верхнє віко правого ока (7х3,5) і струсом головного мозку, яка утворилася від дії тупого твердого предмету про індивідуальні особливості якого судити по наявним даним неможливо і могла бути отримана в строк і при обставинах, вказаних потерпілим, зокрема внаслідок нанесеного йому ОСОБА_4 одного удару кулаком по обличчю в праву скроневу ділянку, що мало місце 12 липня 2022 року.

За ступенем тяжкості вищевказана закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку це легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (т. 2 а.с. 69, 70).

Як встановлено з протоколу проведення слідчого експерименту від 05 жовтня 2022 року та відповідного відеозапису, в ході даної слідчої дії ОСОБА_5 з виходом на місце, детально розповів і показав про обставини заподіяння йому тілесного ушкодження, так, як про це викладено у вироку.

При цьому потерпілий повідомив, що 12 липня 2022 року він, його колишня дружина ОСОБА_7 та чоловік останньої ОСОБА_4 перебували у квартирі АДРЕСА_2 , де між ними трьома сталася сварка, у тому числі із використанням нецензурних слів.

Під час виходу з квартири, у міжквартирному тамбурі, він зустрів ОСОБА_4 , який перешкоджав йому вийти, та який наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя, зокрема у область правого ока.

Він, потерпілий, ударів ОСОБА_4 не наносив.

Разом із цим потерпілий ОСОБА_5 показав, що в момент нанесення йому удару ОСОБА_4 були присутні два співробітника поліції (т. 2 а.с. 71 - 75).

Під час слідчого експерименту, який був проведений 05 жовтня 2022 року, свідок ОСОБА_9 з виходом на місце, продемонстрував спосіб та механізм нанесення ОСОБА_4 удару кулаком руки ОСОБА_5 та його локалізацію. При цьому свідок повідомив, що за викладених вище обставин, коли він вже перебував на міжсходовому майданчику поруч із квартирою АДРЕСА_4 , а ОСОБА_5 і ОСОБА_4 перебували у міжквартирному тамбурі, останній наніс потерпілому, який намагався вийти із житла відштовхуючи обвинуваченого у бік, та якому останній перешкоджав, один удар кулаком лівої руки в обличчя область правого ока та скроні.

Також свідок повідомив, що під час перебування у квартирі між зазначеними особами стався словесний конфлікт, який продовжувався між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 із обопільним використанням нецензурних слів і в той момент коли ці особи перебували у міжквартирному тамбурі (т. 2 а.с. 76 -80).

Як встановлено з протоколу проведення слідчого експерименту та відеозапису цієї слідчої дії від 05 жовтня 2022 року, свідок ОСОБА_10 з виходом на місце у тамбурі квартир АДРЕСА_5 , розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення і продемонстрував механізм нанесення ОСОБА_4 . удару кулаком потерпілому ОСОБА_5 та його локалізацію.

При цьому в ході зазначеної слідчої дії ОСОБА_10 повідомив, що вдень 12 липня 2022 року він разом із поліцейським ОСОБА_9 , за викликом ОСОБА_5 , про незаконне проникнення у житло, перебував у зазначеній вище квартирі, де здійснювався прийом заяви.

Через деякий час, до вказаного житла прибули ОСОБА_4 та колишня дружина ОСОБА_5 , ОСОБА_7 . Між зазначеними особами стався словесний конфлікт.

В той момент коли ОСОБА_5 виходив із квартири та перебував у тамбурі, де також перебував і ОСОБА_4 , оскільки вийшов попереду потерпілого, між цими особами сталася сварка, під час якої ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_4 у груди, тому що потерпілий намагався вийти, а обвинувачений його не випускав. Після цього останній наніс ОСОБА_5 один удар кулаком лівої руки у обличчя в область правого ока, внаслідок чого у ОСОБА_5 майже одразу утворився набряк в області правого ока.

Поліцейський ОСОБА_9 знаходився на міжсходовому майданчику, оскільки він вийшов з житла першим (т. 2 а.с. 81 - 85).

Із висновку додаткової судово медичної експертизи № 1214/221-ЛЗ/22 вбачається, що покази, надані потерпілим ОСОБА_5 , під час допиту 20 липня 2022 року і під час проведення слідчого експерименту 05 жовтня 2022 року, в цілому не суперечать судово медичним даним в частині локалізації, характеру і механізму отримання тілесного ушкодження, що мали місце у нього.

Згідно із цим же висновком покази, надані свідком ОСОБА_10 і свідком ОСОБА_9 під час проведення слідчих експериментів 05 жовтня 2022 року в цілому не суперечать судово медичним даним в частині локалізації, характеру і механізму отримання тілесного ушкодження, що мало місце у ОСОБА_5 .

При цьому із дослідницької частини висновку додаткової судово-медичної експертизи вбачається, що предметом її дослідження були показання ОСОБА_5 , допитаного у якості потерпілого, у яких він повідомив, що ОСОБА_4 кулаком лівої руки наніс йому один удар в область обличчя, а саме: район правого ока, зачепивши при ударі частково район правої скроні. (т. 2 а.с. 94, 95).

Відповідно до протоколу огляду предмету (копій документів) від 01 жовтня 2022 року та копій документів: позовної заяви ОСОБА_5 про розподіл сумісного майна подружжя; ухвали судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 вересня 2020 року про відкриття провадження за вказаним позовом; ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 грудня 2020 року про призначення справи до судового розгляду; ухвали судді цього ж суду від 24 червня 2021 року про прийняття цивільної справи до провадження (іншим суддею); договору купівлі продажу квартири від 19 липня 2011 року; свідоцтва про шлюб; рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 березня 2020 року про розірвання шлюбу; постанови Харківського апеляційного суду від 05 червня 2020 року; ухвали судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 08 липня 2022 року про прийняття цивільної справи про розподіл майна подружжя до провадження (іншим суддею); квитанції про сплату судового збору; заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову з додатками, квартира АДРЕСА_2 , станом на 12 липня 2022 року, була майном щодо якого наявний спір між колишнім подружжям ОСОБА_5 і ОСОБА_11 (т. 2 а.с. 108 - 133).

Приймаючи до уваги те, що наведені вище показання потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , конкретні, послідовні, узгоджуються між собою та доповнюють одне одного, а також узгоджуються з даними, що містяться у наведених вище доказах: документах витягах з ЄРДР, заяві потерпілого, повідомленні керівника закладу охорони здоров`я; документах цивільної справи, протоколах слідчих дій: огляду предметів та додатках до них, зокрема відеозаписах; проведення слідчих експериментів та додатках до них; висновках судово медичних експертиз, у тому числі додаткової, суд визнає їх достовірними і бере в основу вироку.

Стосовно зазначення потерпілим у своїх показаннях під час проведення слідчого експерименту та у судовому засіданні про те, що тілесне ушкодження було заподіяно йому внаслідок нанесення ОСОБА_4 удару правою рукою, тоді як свідки показали про те, що удар був нанесений йому лівою рукою, то суд вважає це обумовлено тим, що один удар був нанесений несподівано для потерпілого, а також тривалим часом, що минув після наведених подій, та не впливає на об`єктивність і достовірність зазначеного доказу показання потерпілого, який протягом досудового розслідування та судового розгляду послідовно повідомляв, що встановлене у нього тілесне ушкодження було заподіяно йому саме внаслідок нанесеного ОСОБА_4 удару рукою, що відповідає даним отриманим в ході проведення судово медичних експертиз.

Оцінюючи показання ОСОБА_4 про те, що він взагалі не наносив ударів ОСОБА_5 і не заподіював останньому тілесне ушкодження, суд визнає ці твердження неспроможними, і відкидає їх, оскільки вони не тільки не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, але й спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, що покладені в основу вироку.

Суд вважає, що сукупність наведених доказів, досліджених в судовому засіданні, беззаперечно викриває ОСОБА_4 у вчиненні кримінального протиправного діяння у відношенні ОСОБА_5 умисного заподіяння останньому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Тому його твердження про те, що він не наносив удар потерпілому і не заподіював останньому тілесне ушкодження визнає неспроможними і розцінює їх як позицію захисту, обрану обвинуваченим з наміром уникнути відповідальності за вчинене.

Крім того, заперечення своєї вини ОСОБА_4 та його твердження, що під час конфлікту він діяв на захист як себе, так і своєї дружини повністю спростовується сукупністю досліджених доказів у кримінальному провадженні, у тому числі, які носять об`єктивний характер відеозаписів. Як встановлено судом, за наслідками конфлікту жодних тілесних ушкоджень, як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_7 не отримали, водночас із сукупності досліджених доказів вбачається, що саме обвинувачений наніс удар потерпілому і як наслідок ОСОБА_5 отримав тілесне ушкодження, яке виникло в результаті нанесення удару обвинуваченим. До того ж у момент нанесення удару ОСОБА_7 знаходилася за спиною у потерпілого. Отже цю заяву обвинуваченого суд розцінює, як спосіб захисту.

Разом із цим, в ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений та потерпілий були тривалий час між собою знайомі, до вчинення кримінального правопорушення, перебували в особистих неприязних стосунках, поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень стала поведінка потерпілого, у якого з обвинуваченим виник словесний конфлікт, в процесі потерпілий відштовхнув від себе обвинуваченого, а обвинувачений відштовхнувши потерпілого, нанісши останньому удар, заподіяв потерплому тілесне ушкодження, таким чином суд доходить висновку, що тілесне ушкодження заподіяне потерпілому на грунті особистих неприязних стосунків, умисно.

Оцінивши показання свідка ОСОБА_7 про те, що за наведених вище обставин ОСОБА_4 не наносив удар рукою ОСОБА_5 , а тільки захищався від дій останнього, в сукупності з іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами, наведеними у вироку, суд визнає показання свідка ОСОБА_7 в цій частині недостовірними, оскільки вони узгоджуються лише з показаннями обвинуваченого, і не тільки не ґрунтуються на об`єктивних даних, але й спростовуються доказами, взятими в основу вироку, та відкидає їх.

Дослідивши і оцінивши надані докази, що покладені в основу вироку, які є достовірними, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою, взаємно доповнюють один одного, здобуті слідством з дотриманням порядку, встановленого кримінальним процесуальним законодавством, у їх сукупності, суд доходить висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 в обсязі висунутого обвинувачення, визнаного судом доведеним, і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні.

Дослідивши дані про особу ОСОБА_4 , суд встановив, що останній раніше не судимий, займається трудовою діяльністю, на обліку у лікаряпсихіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину 2022 року народження.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , поряд з наведеними даними про особу обвинуваченого, суд враховує те, що згідно зі ст. 12 КК України останній вчинив кримінальне правопорушення, яке є кримінальним проступком, сукупність всіх обставин, що характеризують кримінальне протиправне діяння, наслідки які настали.

З урахуванням викладеного, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретних обставин справи і даних, які характеризують ОСОБА_4 , майнового стану останнього, а також того, що він працевлаштований та отримує дохід, суд доходить висновку, що справедливим покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження нових кримінальних правопорушень, є покарання у виді штрафу, передбачене санкцією ч. 2 ст. 125 КК України.

Представником потерпілого адвокатом ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у розмірі 10000 гривень та стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 20000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 10000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди представник потерпілого зазначив, що ОСОБА_4 за обставин, які відповідають обставинам, наведеним у описовій частині вироку, вчинив щодо ОСОБА_5 кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисно заподіяв йому легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, про яке зазначено вище.

Разом із цим представник потерпілого зазначив, що внаслідок вчиненого щодо ОСОБА_5 кримінального проступку та отриманого потерпілим легкого тілесного ушкодження, йому була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних і фізичних стражданнях перенесенні болю, яких він зазнав внаслідок отриманого тілесного ушкодження, постійному відчутті дискомфорту. У зв`язку із протиправними діями щодо ОСОБА_5 були порушенні його нормальні життєві зв`язки, оскільки останній був вимушений звертатися до правоохоронних органів, приймати участь у проведенні слідчих дій, відвідувати судові засідання.

За таких обставин потерпілий був вимушений витрачати додаткові зусилля для нормалізації свого життя та відновлення втраченого здоров`я.

Враховуючи наведене вище, а також тяжкість ушкодження його здоров`ю, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у життєвих стосунках, представник потерпілого вважає, що розмір грошового відшкодування завданої ОСОБА_5 моральної шкоди повинен становити 10000 гривень.

Крім того, представник потерпілого просить стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 , в рахунок компенсації процесуальних витрат, а саме понесених останнім витрат на правову допомогу, 20000 гривень.

Як зазначено у позовній заяві орієнтовна сума судових витрат, які позивач очікує понести складає 20000 гривень за надання послуг правової допомоги.

Під час судового розгляду представник потерпілого цивільний позов підтримав та наполягав на його задоволенні, надавши суду пояснення, які за своїм змістом відповідають наведеним вище доводам, якими обґрунтовані позовні вимоги.

ОСОБА_4 цивільний позов не визнав.

Розглянувши цивільний позов, дослідивши докази, надані в його обґрунтування, суд дійшов наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Статтями 23, 1167 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, окрім іншого, полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, внаслідок якого було спричинено шкоду здоров`ю потерпілого ОСОБА_5 заподіяно останньому зазначене вище тілесне ушкодження, доведена дослідженими у судовому засіданні доказами, наведеними у вироку.

Тобто між подією кримінального правопорушення та заподіяною потерпілому шкодою встановлений безпосередній причинно-наслідковий зв`язок.

Оцінивши наведені докази у їх сукупності, суд вважає доведеним, що потерпілому ОСОБА_5 внаслідок вчинення кримінального правопорушення проступку, завдано моральної шкоди, оскільки він в результаті отриманого тілесного ушкодження відчував фізичний біль, проходив лікування.

Крім того, внаслідок протиправних дій потерпілий зазнав душевних страждань, відчував себе приниженим, що позначилося на його самопочутті, він був позбавлений повноцінного та звичного способу життя, вимушений докладати додаткових зусиль для його нормалізації.

Разом із цим частинами 3, 4 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Керуючись положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України, враховуючи те, що моральну шкоду потерпілому завдано внаслідок вчинення умисного проступку, який відноситься до кримінальних правопорушень проти здоров`я особи, глибину фізичних і душевних страждань ОСОБА_5 , їх тривалість, тяжкість ушкодження здоров`я, ступінь порушення життєвих зв`язків потерпілого, а також вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню і визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди, яка завдана потерпілому, в сумі 3000 гривень, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно із ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Положеннями ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів, виготовленням дублікатів і копій документів.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару(фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 вищезазначеного Закону).

Між потерпілим ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_6 19 вересня 2022 року було укладено договір про надання правової допомоги № 32.

Згідно з умовами вказаного договору, замовник доручає, а виконавець (адвокат) бере на себе зобов`язання представляти та захищати права й інтереси замовника по кримінальному провадженню № 0000152.

Юридична допомога полягає у наданні адвокатських послуг потерпілому ОСОБА_5 у зазначеному кримінальному провадженні під час досудового розслідування та судового провадження.

При цьому виконавець бере на себе зобов`язання надавати замовнику обумовлену договором правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а замовник зобов`язується оплачувати витрати, необхідні для виконання його доручень. За надання правової допомоги, замовник зобов`язується виплатити виконавцю гонорар у фіксованому розмірі 20000 гривень, за повне супроводження справи. Замовник компенсує витрати понесені виконавцем при виконанні доручень. Інших умов щодо вартості, порядку обрахунку та оплати гонорару, а також інших витрат на надання правничої допомоги, умови договору не містять.

На підтвердження виконання робіт згідно з договором про надання правової допомоги № 32 від 19 вересня 2022 року адвокатом ОСОБА_6 , 07 березня 2023 року було складено відповідний опис, згідно із яким він надав наступні послуги:

1. Повне представництво інтересів потерпілого ОСОБА_5 під час дізнання у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000152 від 13 липня 2022 року.

2. Усне опитування ОСОБА_5 , з метою отримання повної інформації щодо вчиненого відносно нього кримінального правопорушення.

3. Надання усної (професійної) консультації ОСОБА_5 .

4. Складання, підготовка та подання позовної заяви з додатками про стягнення моральної шкоди спричиненої ОСОБА_4 .

5. Повне представництво інтересів потерпілого ОСОБА_5 щодо розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000152 від 13 липня 2022 року по суті у суді першої інстанції та інших судах.

На підтвердження оплати ОСОБА_5 вказаних витрат представник потерпілого надав квитанцію АТ КБ «ПриватБанк» від 07 березня 2023 року, згідно із якою адвокатом ОСОБА_6 отримано гонорар в сумі 20000 гривень, за договором про надання правової допомоги № 32 від 19 вересня 2022 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заявляв клопотання про зменшення витрат на правову допомогу.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені до відшкодування, з урахуванням того, чи були такі витрати здійснені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. За наявності заперечень щодо співмірності заявленої суми компенсації також має бути обґрунтовано, що такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним і виправданим.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом - представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо).

Водночас, у цьому контексті суд вважає за можливе застосувати правові висновки, викладені в постанові ККС ВС від 27.10.2022 у справі №753/10228/20 (провадження №51-5868км21), згідно якої, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Враховуючи викладене, складність цього кримінального провадження, обсяг та зміст послуг наданих адвокатом під час досудового розслідування, а також кількість та тривалість судових засідань, суд доходить переконання, що розмір витрат на правову допомогу адвоката, яка підлягає відшкодуванню за рахунок обвинуваченого, є дещо завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката, а тому підлягає зменшенню та відшкодуванню на суму 15000 гривень.

Таким чином, заявлені представником потерпілого ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_6 вимоги, про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також витрат на правову допомогу, підлягають частковому задоволенню.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 припинив свою дію.

Питання про речові докази підлягає вирішенню у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 15000 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Речові докази: диски із відеозаписами, відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1