Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6896/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/552/24
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

14 серпня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар

судового засідання ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого

ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0003937 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 20 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Житомирського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження №0003937 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 20.03.2024 року щодо ОСОБА_7 , яким останнього визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою, але не довше ніж на два місяця з дня ухвалення вироку.

09 серпня 2024 року до Житомирського апеляційного суду надійшло клопотання від прокурора ОСОБА_10 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яке є тяжким злочином, та наявні ризики, передбачені п.1 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування та вчинення іншого кримінального правопорушення, які не зменшилися, а тому інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Заслухавши пояснення прокурора в підтримання зазначеного клопотання, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в заперечення вказаного клопотання, перевіривши доводи клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, а тому під тяжкістю можливого покарання може вчиняти спроби переховування від суду, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Крім того, колегія суддів враховує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 двічі перебував у розшуку. Більш того, до останнього в межах даного кримінального провадження було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, який не забезпечив належної його процесуальної поведінки та, як наслідок, останнього було оголошено у розшук.

Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень обґрунтований тим, що ОСОБА_7 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, однак вказане свідчить по те, що у разі перебування на свободі, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.1 та п.5 ч. 1 ст.177 КПК України, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_7 ніж тримання під вартою.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, для розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 20.03.2024, апеляційному суду потрібен певний час, завершити апеляційний розгляд з об`єктивних причин є неможливим, оскільки обвинувачений пояснив, що він також подав апеляційну скаргу на вирок суду, але така апеляційна скарга ще не отримана апеляційним судом.

У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Будь-яких даних, які б свідчили про те, що зазначені вище ризики зменшились, або ж відпали, наразі відсутні, а тому підстав для зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 на більш м`який також не вбачається, оскільки застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить запобігання вищезазначеним ризикам.

Керуючись ст. ст. 199, 331, 401, 405 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 12 жовтня 2024 року включно.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її оголошення й оскарженню не підлягає.

Судді: