УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.06.2024 року в рамках кримінального провадження №0001205 від 30.11.2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.06.2024 року в рамках кримінального провадження №0001205 від 30.11.2023 року, яке було вилучене під час проведення обшуку 13.06.2024 під час обшуку за адресою - АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання вказали, що 13 червня 2024 року старший слідчий ГСУ СБ України ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.05.2024 року (справа №761/19786/24) в період з 07 год. 22 хв. до 09 год. 48 хв., в межах досудового розслідування кримінального провадження №0001205 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувають 30.11.2023 року, провів обшук житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_3 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукати знаряддя кримінального правопорушення, майно яке здобуте в результаті його вчинення, відшукати та вилучити предмети, речі та документи які мають значення для кримінального провадження, за переліком відповідно до ухвали про падання дозволу на проведення обшуку.

За результатами проведеного обшуку слідчим складено протоком обшуку від 13 червня 2024 року, відповідно до змісту протоколу під час проведення обшуку було виявлено та вилучено мобільний телефон «Samsung» SM-G991B/DS IMEI: НОМЕР_1 SN: НОМЕР_3 номер тел: НОМЕР_2 , дозвіл на вилучення якого не надано ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.05.2024 року (справа №761/19786/24) та який не є предметом чи знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, не містять відомості про обставини вчинення кримінальних правопорушень, та не має відношення до кримінального провадження в межах якого проводився обшук.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.05.2024 року дозвіл на вилучення надано відносно листування учасників злочинної схеми за допомогою електронної пошти, та інших програм для спілкування через мережу Інтернет (Skype, Viber, Telegram, WhatsApp та ін.), що містяться на комп`ютерних та магнітних носіях, телефонах, які використовувались для спілкування учасниками злочинної групи.

Вилучення мобільного телефону «Samsung», слідчим без дозволу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва та з порушенням ч. 2 ст. 168 КПК України.

Зокрема, відповідно до протоколу обшуку до вилученого під час обшуку мобільного телефону «Samsung» ОСОБА_3 було надано доступ (пароль): 12357 та графічний ключ, що надало можливість слідчому виготовити копію інформації, що міститься на мобільному телефоні, при цьому мобільний телефон все одно був вилучений.

Вважають, що арешт накладений на мобільний телефон «Samsung» є необґрунтований та у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, а отже арешт підлягає скасуванню. Оскільки ОСОБА_3 не є підозрюваним чи обвинуваченим та немає жодного відношення до кримінальних правопорушень які розслідуюся в кримінальному провадженні №0001205 від 30.11.2023 року.

Безпосередньо на причетність ОСОБА_3 до кримінального провадження вказує те, що в ході проведення обшуку 13 червня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , не було відшукано жодних документів, предметів, чи інших об`єктів, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Також, ОСОБА_3 не здійснював жодного листування, яке вказувало на його причетність до кримінальних правопорушень які розслідуюся в кримінальному провадженні №0001205 від 30.11.2023 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 підтримав доводи клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 в судовому засіданні, вказав, що вилучений мобільний телефон є речовим доказам. Потреба в арешті вказаного майна зберігається, оскільки досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, проводяться слідчі дії, спрямовані на встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення. Заслухавши думку прокурора, дослідивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 4 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Частиною 5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що ГСУ СБ України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001205 від 30.11.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 200, ч.3 ст. 209, ч.2 ст. 111 КК України.

13 червня 2024 року старший слідчий ГСУ СБ України ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.05.2024 року (справа №761/19786/24) в період з 07 год. 22 хв. до 09 год. 48 хв., в межах досудового розслідування кримінального провадження №0001205 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувають 30.11.2023 року, провів обшук житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_3 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукати знаряддя кримінального правопорушення, майно яке здобуте в результаті його вчинення, відшукати та вилучити предмети, речі та документи які мають значення для кримінального провадження, за переліком відповідно до ухвали про падання дозволу на проведення обшуку.

За результатами проведеного обшуку слідчим складено протоком обшуку від 13 червня 2024 року, відповідно до змісту протоколу під час проведення обшуку було виявлено та вилучено мобільний телефон «Samsung» SM-G991B/DS IMEI: НОМЕР_1 SN: НОМЕР_3 номер тел: НОМЕР_2 , дозвіл на вилучення якого не надано ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.05.2024 року (справа №761/19786/24) та який не є предметом чи знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, не містять відомості про обставини вчинення кримінальних правопорушень, та не має відношення до кримінального провадження в межах якого проводився обшук.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.05.2024 року дозвіл на вилучення надано відносно листування учасників злочинної схеми за допомогою електронної пошти, та інших програм для спілкування через мережу Інтернет (Skype, Viber, Telegram, WhatsApp та ін.), що містяться на комп`ютерних та магнітних носіях, телефонах, які використовувались для спілкування учасниками злочинної групи.

Як убачається зі змісту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.06.2024 року, метою накладення арешту на майно є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки воно має ознаки доказів, та відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України. Слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України наклав арешт на вказане майно.

Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна, не втратив свою актуальність. Так, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001205 від 30.11.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 200, ч.3 ст. 209, ч.2 ст. 111 КК України, триває, здійснюються слідчі (розшукові) дії з метою виконання завдань, встановлених ст. 2 КПК України.

У той же час, на переконання слідчого судді, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не наділений процесуальними повноваженнями вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких і є накладення арешту на майно.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи те, що слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження або ж було встановлено, що арешт накладено необґрунтовано, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав за наведених обставин для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.06.2024 року в рамках кримінального провадження №0001205 від 30.11.2023 року.

Керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170, 173-174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.06.2024 року в рамках кримінального провадження №0001205 від 30.11.2023 року - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1