Справа № 638/8012/24
Провадження № 1-кс/638/3496/24
УХВАЛА

Іменем України

07 листопада 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором - начальником Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в межах кримінального провадження № 0000452 від 03 квітня 2024 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізюм Харківської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, раніше не судимої, яка працює державним реєстратором Ізюмської міської ради Харківської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

04 листопада 2024 року старший слідчий СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором - начальником Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив слідчого суддю застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 99, строком на 60 діб.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України, її вина підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколами допиту свідків, протоколом допиту представника потерпілого, протоколами оглядів, протоколом впізнання особи за фотознімками, висновком комплексної судової будівельно-технічної та вибухово-технічної експертизи, речовими доказами та іншими зібраними документами. Метою і підставами застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 є забезпечення виконання підозрюваною, покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання, ризикам, передбаченим п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, слідчий зазначає, що ОСОБА_6 хоча і раніше не судима, проте перебуваючи на свободі, усвідомлюючи, що нею скоєно особливо тяжкий злочин, за який законом передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від слідства та суду на території України або за її межами. Крім того, незважаючи на те, що у даному кримінальному провадженні вилучена значна кількість документів, якими підтверджується факт причетності підозрюваної ОСОБА_6 до інкримінованих кримінальних правопорушень, однак досудове розслідування триває та на теперішній час встановлюється місцезнаходження документів, які не були вилучені та досліджені в ході слідства, до яких ОСОБА_6 можливо має доступ та може знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Також слідчий зазначає, що перебуваючи на волі, підозрювана буде мати можливість здійснювати незаконний вплив на свідків та на інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні, оскільки є організатором у вчинені злочинів, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні. Також ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки працює державним реєстратором, має доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та може спотворити інформацію, що міститься в ньому та досліджується органом досудового розслідування. Крім того з 2012 року по теперішній час ОСОБА_6 працює державним службовцем, у зв`язку з чим має стійкі та впливові соціальні зв`язки. Враховуючи обставини інкримінованих злочинів, наявні підстави вважати, що ОСОБА_6 виконуючи роль виконавця, продовжить вчинення кримінальних правопорушень, адже 10 липня 2024 року, ОСОБА_9 сформовано заявку на бронювання коштів для фінансування придбання житла з використанням житлового сертифікату. Вказані обставини, на переконання слідчого, свідчать про наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому, на переконання слідчого обрання більш м`якого запобіжного заходу унеможливить запобігання зазначеним ризикам.

Захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав письмові заперечення на клопотання прокурора, в проти задоволення клопотання заперечував, просив застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з наступних підстав. По-перше, слідчим не надано будь-яких доказів щодо намірів підозрюваної переховуватися від слідства та суду, тоді як підозрювана завжди брала участь в усіх слідчих діях, шо підтверджується відповідними протоколами обшуків, допиту її як свідка, допиту її як підозрюваної, врученням їй клопотання про застосування запобіжного заходу в приміщенні Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, а також особистим її прибуттям до суду 04.11.2024, незважаючи на відсутність належного виклику в судове засідання, значну віддаленість м. Ізюм від м. Харкова, перебуванням цих міст на території можливих бойових дій. По-друге, усі документи, на підставі яких ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, уже вилучені та долучені до матеріалів кримінального провадження, як речові докази, та на них накладено арешт. При цьому, будь-яких клопотань про надання дозволу на проведення обшуку в інших місцях або повторних обшуків, повторного доступу до державних реєстрів щодо до суду не надавалось, що свідчить про необґрунтованість доводів клопотання про наявність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. По-третє, слідчим не доведено та не надано доказів, що ОСОБА_6 буде здійснювати вплив на свідків та представника потерпілого, враховуючи, що вони уже допитані під час досудового розслідування. По-четверте, ОСОБА_6 не може спотворювати та вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки таке право має виключно технічний адміністратор. З березня 2022 року доступ користувачів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно для отримання інформації з нього надається технічним адміністратором цього Реєстру тільки за допомогою прикладного програмного інтерфейсу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Захисник зазначає, що ОСОБА_6 дійсно є державним службовцем і має лише права та обов`язки покладені неї Законом України «Про державну службу», серед яких стійкі впливові зв`язки відсутні. По-п`яте, будь-яких доказів щодо намірів підозрюваної продовжувати вчинення кримінальних правопорушень до клопотання не надано. У зв`язку з викладеним, захисник вважає, що існування жодного ризику слідчим не доведено, у зв`язку з чим на підставі ч. 4 ст. 194 КПК України у задоволенні клопотання слід відмовити та застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб без визначення застави.

Підозрювана ОСОБА_6 проти клопотання заперечувала, зазначила, що належним чином виконує свої процесуальні обов`язки, з`являлася до слідчого за кожним викликом, без запізнень. Не змінювала місце роботи та місце проживання. Жодного свідка, за винятком ОСОБА_10 , вона не знає і вони її також не знають. Також зазначила, що не має об`єктивної можливості впливати на відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, несанкціонований вхід до реєстру заборонений. Просила не застосовувати до неї запобіжний захід у виді тримання під вартою, зазначила, що надалі буде належно з`являтися за викликами слідчого та суду, не намагатиметься спотворити документи, виконуватиме усі обов`язки, покладені законом і судом.

Захисники ОСОБА_6 - адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проти клопотання заперечували, оскільки відсутні ризики, зазначені у клопотанні, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної. Підозрювана належним чином виконує та виконувала процесуальні обов`язки навіть до набуття статусу підозрюваної, прибувала до слідчого прокурора за першим викликом, надала всі необхідні матеріали, про які просив орган досудового розслідування, сприяла досудовому розслідуванню. Захисники вважали за можливе застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання з додатками, а також надані стороною захисту матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчим відділом Ізюмського РУП ГУНП в Харківській за процесуального керівництва Ізюмської окружної прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000452 від 03 квітня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 2, 3, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 358 КК України.

У цьому кримінальному провадженні 29 жовтня 2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України, вчинених за наступних обставин:

Наприкінці 2023 року - початку 2024 року, але не пізніше 08 лютого 2024 року (точний час та дату в ході досудового розслідування не встановлено), тобто у період дії воєнного стану в Україні, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 домовились про спільне вчинення дій, спрямованих на реалізацію спільного злочинного умислу, щодо заволодіння бюджетними грошовими коштами шляхом отримання компенсації у вигляді придбання житла з використанням житлового сертифікату за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією РФ проти України, а саме за знищений об`єкт нерухомого майна - будинок садибного типу, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

В цей же час, перебуваючи у м. Ізюмі Харківської області (точну дату та місце в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , яка була обізнаною про порядок отримання компенсації, організували заволодіння коштами державного бюджету України, шляхом обману.

На виконання свого злочинного плану організатори ОСОБА_9 та ОСОБА_11 залучили також інших осіб, а саме: виконавця - державного реєстратора Ізюмської міської ради Харківської області ОСОБА_6 ; пособника - колишню старосту Вірнопільського старостинського округу Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області ОСОБА_12 .

За результатами вчинення умисних дій та реалізації злочину, у вище визначений період, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_6 , використовуючи участь ОСОБА_12 у період дії воєнного стану в Україні, з корисливим мотивом організували вчинення злочину - придбання права на майно шляхом обману з подальшим заволодінням коштами державного бюджету України, та виготовили у різний спосіб завідомо підроблені документи:

- свідоцтво право власності на житловий будинок і господарські будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , датоване 16 травня 2008 року;

- технічний паспорт на садибний (індивідуальний) будинок за адресою: АДРЕСА_3 , датований 20 січня 2008 року;

- акт комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, датований 01 січня 2024 року;

- звіт про проведення технічного обстеження №280224-75 від 28 лютого 2024 року.

На підставі вище викладеного, організаторами ОСОБА_9 та ОСОБА_11 за участі виконавця ОСОБА_6 та використовуючи участь пособника ОСОБА_12 , станом на подачу відповідних документів до Комісії, забезпечено необхідний збір матеріалів.

05 березня 2024 року у денний час доби під час засідання Комісії складено протокол №39, та у порядку денному розглянуто питання №406 про надання компенсації ОСОБА_9 за знищений об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3 . При цьому, голова Комісії ОСОБА_13 , всупереч відсутності необхідних документів, які б підтверджували або спростовували факт знищення об`єкту нерухомого майна внаслідок збройної агресії РФ проти України, наголосив, що зазначений об`єкт нерухомого майна дійсно знищений у результаті збройної агресії, що в свою чергу лягло в основу проведення голосування членами Комісії та прийняття рішення.

10 березня 2024 року розпорядженням №439 начальника Оскільської сільської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області ОСОБА_14 затверджено рішення Комісії від 05 березня 2024 року №406, відповідно до якого ОСОБА_9 надано компенсацію за знищений об`єкт нерухомого майна у розмірі 1519398 грн. 30 коп. для фінансування придбання житла з використання житлового сертифікату.

У подальшому, 18 березня 2024 року у Реєстрі пошкодженого та знищеного майна сформовано сертифікат ДР-18.03.2024-106611, який дає право на отримання компенсації.

З метою реалізації цього права, 10 липня 2024 року, ОСОБА_9 сформовано заявку на бронювання коштів для фінансування придбання житла з використанням житлового сертифікату, що дало можливість групі осіб за попередньою змовою розпорядитись коштами державного бюджету України.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та вибухово-технічної експертизи, встановлено, що пошкодження домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , не знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з обстрілами з невстановленого виду озброєння.

Таким чином, група осіб за попередньою змовою у складі ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , спільно з ОСОБА_6 використовуючи участь ОСОБА_12 , діючи умисно, з корисливих мотивів, у період дії воєнного стану в України, реалізували вчинення злочину та отримали компенсацію у вигляді права - придбання житла з використанням житлового сертифікату за знищений об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , у розмірі 1519398 грн. 30 коп., чим спричинили шкоду державному бюджету України в особі Мінінфраструктури, що відповідно до п. 4 Примітки 1 до ст. 185 КК України є особливо великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України:

- виконавець, яка у співучасті з іншими суб`єктами кримінального правопорушення безпосередньо вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах;

- виконавець, яка у співучасті з іншими суб`єктами кримінального правопорушення безпосередньо вчинила складання, підроблення та видачу особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, завідомо підробленого офіційного документу, який посвідчує певний факт, з метою його використання, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 133, п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 5 ст. 132 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Кримінальним процесуальним кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Згідно статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Тобто суд зобов`язаний з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_6 могла вчинити інкриміновані їй кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України. При цьому, варто зазначити, що остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду кримінального провадження по суті.

Досліджені в судовому засіданні докази, а саме: протоколи допиту свідків ОСОБА_15 від 20.08.2024, ОСОБА_16 від 24.08.2024, ОСОБА_17 від 24.08.2024, ОСОБА_18 від 24.08.2024, ОСОБА_19 від 24.08.2024, ОСОБА_20 від 24.08.2024, ОСОБА_13 від 06.09.2024, ОСОБА_21 від 06.09.2024, ОСОБА_22 від 06.09.2024, ОСОБА_23 від 06.09.2024, ОСОБА_24 від 06.09.2024, ОСОБА_25 від 06.09.2024, ОСОБА_10 від 10.09.2024, ОСОБА_26 від 17.09.2024, ОСОБА_27 від 17.09.2024, ОСОБА_28 від 27.09.2024, ОСОБА_29 від 30.10.2024, протоколи додаткового допиту свідка ОСОБА_21 від 10.10.2024, 17.10.2024, протокол допиту представника потерпілого ОСОБА_30 від 23.10.2024, протоколи огляду місця події від 24.08.2024, від 02.09.2024, висновок експертів від 18.09.2024 № КСЕ-19/121-24/23786, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.10.2024, протоколи допиту підозрюваних ОСОБА_12 від 01.11.2024, ОСОБА_11 від 02.11.2024, ОСОБА_9 від 02.11.2024, речові докази та інші документами та матеріали, зібрані під час досудового розслідування, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України.

Дослідивши долучені до клопотання матеріали та обставини вчинення злочину, суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування з розумною достатністю та вірогідністю існує пов`язаність підозрюваної з вчиненими кримінальними правопорушеннями, оскільки для стороннього спостерігача прослідковується зв`язок між описаними діями та подіями, які відбулися.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Надаючи оцінку наявності ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявністю яких слідчий та прокурор обґрунтовують клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначає наступне.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Зазначені висновки ЄСПЛ корелюються з положенням ст. 178 КПК України, якою передбачено, що слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Дослідженням даних про особу підозрюваної встановлено, що ОСОБА_6 раніше не судима, незаміжня, має на утриманні неповнолітнього сина 2007 року народження, працює на посаді державного реєстратора Ізюмської міської ради Харківської області, за місцем роботи характеризується позитивно, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Зазначені обставини свідчать про наявність у підозрюваної міцних соціальних зв`язків, які виконують роль стримуючого фактору щодо настання ризику переховування від правоохоронних органів та суду. Однак, на переконання суду, незважаючи на наявність міцних соціальних зв`язків, ОСОБА_6 , перебуваючи на волі та усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від слідства та суду на території України або за її межами, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що прокурором поза розумним сумнівом доведено ризик переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, на переконання суду, прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ймовірність знищення, приховання або спотворення підозрюваною речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки незважаючи на те, що у даному кримінальному провадженні вилучена значна кількість документів, якими підтверджується факт причетності підозрюваної ОСОБА_6 до інкримінованих кримінальних правопорушень, однак досудове розслідування триває, проводяться слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, встановлюється місцезнаходження документів, які не були вилучені та досліджені в ході слідства, до яких може мати доступ ОСОБА_6 , яка з метою уникнення кримінальної відповідальності може знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик незаконного впливу на свідків, оскільки як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_6 відомі на даному етапі досудового розслідування адреси місця проживання та засоби зв`язку свідків. Суд зазначає, що хоча під час досудового розслідування свідки вже допитані, однак статтями 23 та 224 КПК України передбачено процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. За таких обставин, існує ймовірність, що ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, особисто або через інших осіб може застосувати відносно свідків фізичний чи психологічний вплив з метою зміни показань у подальшому на свою користь. За таких обставин, ризик впливу на свідків існує поза розумним сумнівом.

Окрім того, підозрювана ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки працює державним реєстратором Ізюмської міської ради Харківської області та має доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, а відтак має можливість спотворити інформацію, що міститься в ньому та досліджується органом досудового розслідування, що свідчить про реальне існування ризику, передбаченого п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Водночас, на переконання слідчого судді, прокурором не доведено наявність ризику вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення, оскільки матеріали клопотання, окрім формального посилання сторони обвинуваченням на цю обставину, не містять жодного доказу, які би підтверджували дане твердження, зокрема відомостей про притягнення ОСОБА_6 у минулому до кримінальної відповідальності. Суд відхиляє доводи прокурора про те, що підтвердженням цього ризику є та обставина, що 10 липня 2024 року, ОСОБА_9 сформовано заявку на бронювання коштів для фінансування придбання житла з використанням житлового сертифікату, оскільки вказана дія вчинена не ОСОБА_6 , і стосується кримінального правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_6 уже пред`явлено підозру та подано клопотання про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, зазначені у клопотанні ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, існують поза розумним сумнівом і запобігти їх настанню без застосування запобіжного заходу неможливо.

Слідчим суддею розглядалася можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, однак встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про неможливість запобігання настанню встановлених в судовому засіданні ризиків застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, зокрема особисте зобов`язання, особиста порука та застава не зможуть запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), а домашній арешт не зможе запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних (п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Суд вважає, що встановлені в судовому засіданні ризики є настільки суттєвими, що інший більш м`який запобіжний захід не може запобігти їх настанню та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Матеріали справи, не містять відомостей, які свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я.

Відповідно до вимог частини 3 статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи відсутність обставин, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, безпідставними є доводи прокурора про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без можливості внесення застави.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За таких обставин, враховуючи майновий стан ОСОБА_6 , суд визначає їй заставу у розмірі 165 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 499620,00 грн, оскільки, на переконання суду, застава у такому розмірі здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, запобігти настанню ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, та не буде завідомо непомірною для підозрюваної, враховуючи її майновий стан.

Слідчий суддя наголошує, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 372, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором - начальником Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в межах кримінального провадження № 0000452 від 03 квітня 2024 року, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківській слідчий ізолятор» строком 60 діб до 05 січня 2025 року.

Визначити суму застави у розмірі 165 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 499620,00 грн (чотириста дев`яносто дев`ять тисяч шістсот двадцять гривень 00 копійок), яка може бути внесена як самою ОСОБА_6 , так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (рахунок - UA0006674, МФО - 820172, код отримувача - 26281249, банк отримувача - ДКСУ, м. Київ), протягом дії запобіжного заходу.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі частини 5 статті 194 КПК України наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому вона проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) здати на зберігання слідчому СВ Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, який здійснює досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000452 від 03 квітня 2024 року свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України.

Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави.

Роз`яснити підозрюваній, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі слідчого ізолятору.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Роз`яснити підозрюваній, що у разі невиконання обов`язків, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 11 листопада 2024 року о 09 год 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1