Справа № 199/9751/24
УХВАЛА

іменем України

02.12.2024 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000010 від 19.10.2024 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Письменне Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 286 КК України, -

за участю: прокурора - ОСОБА_4 , неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_5 та його законного представника - ОСОБА_6 , обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0000010 від 19.10.2024 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 286 КК України.

Так, 18.10.2024 приблизно о 18:00 годині водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Scoda Felicia», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Янтарній з боку вул. Калинової в напрямку вул. Каруни у м. Дніпро.

Під час руху ОСОБА_3 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 «пішохідний перехід», та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», які розташовані в районі буд. АДРЕСА_3 , не переконався у відсутності на пішохідному переході пішоходів, а саме неповнолітнього пішохода ОСОБА_5 , який перетинав проїзну частину зліва направо за напрямком його руху, заходів до зменшення швидкості та зупинки для надання йому дороги не прийняв, та продовживши рух, скоїв на нього наїзд.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неповнолітньому пішоходу ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритих переломів передньої та зовнішньої стінок верхньощелепної пазухи справа з явищами гемо синусу, забійної рани на верхній повіці правового ока, субкон`юнктивального крововиливу правового ока, множинних саден та підшкірних крововиливів м`яких тканих обличчя, множинних саден та підшкірних крововиливів м`яких тканин тулуба та кінцівок, закритого субперіостального перелому 5-ої п`ясної кістки правої кисті з задовільним стоянням уламків, які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більше як 21 день), на підставі п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6 термін зрощення кісткової тканини понад 21 добу.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху а саме: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а вразі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, невиконання якого перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як такі, що виразилися в порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесне ушкодження середньої тяжкості.

У підготовчому судовому засіданні законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 разом із неповнолітнім потерпілим ОСОБА_5 заявили клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням обвинуваченого з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_5 , вказавши про повне відшкодування завданих неповнолітньому потерпілому збитків обвинуваченим ОСОБА_3 в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В свою чергу обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання законного представника та неповнолітнього потерпілого та також заявив клопотання про закриття кримінального провадження й звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з його примиренням із потерпілою стороною, та повним відшкодуванням спричиненої як матеріальної, так і моральної шкоди у повному обсязі. При цьому обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, не оспорював обставини, викладені в обвинувальному акті.

Прокурор не заперечувала проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження.

Вислухавши думки учасників підготовчого судового засідання, суд вважає, що є всі підстави, передбачені ст. 46 КК України для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 та неповнолітнім потерпілим ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 46 КК України визначено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Частиною 3 ст. 288 КПК України передбачено, що при розгляді питання про звільнення від кримінальної відповідальності, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 4 Постанови № 12 від 23.12.2005 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» за наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

З Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» вбачається, що повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу. За наявності передбачених у ст. 46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Обвинувачений ОСОБА_3 вперше з необережності вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, яке відноситься до необережного нетяжкого злочину, яке не є корупційним кримінальним правопорушенням, що не вчинено у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вину визнав повністю, раніше не судимий, щиросердно розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував завданий збиток потерпілій стороні, про що суду надав розписку, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, непрацюючого, примирився з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_6 , який разом із його законним представником ОСОБА_6 підтвердили відсутність у них матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 , та які також просили про закриття кримінального провадження відносно останнього.

Суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно зі ст. 66 КК України.

Відповідно до обвинувального акту обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 не встановлено та на такі обставини сторони обвинувачення не посилається.

Опитуванням обвинуваченого ОСОБА_3 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 та його законного представника ОСОБА_6 , встановлено, що їх примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин. Останні розуміють наслідки закриття кримінального провадження і звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та свідомо бажають цього.

Обвинувачений ОСОБА_3 , неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 підтвердили суду факт примирення, яке сприймається судом, як акт пробачення обвинуваченого з боку неповнолітнього потерпілого в результаті вільного волевиявлення, яке виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка із сторін була ініціатором та з яких мотивів. Свобода волевиявлення потерпілого не викликає у суду сумнівів.

Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливо без застосування заходів кримінального покарання, тому обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, а кримінальне провадження відносно нього за ч. 1 ст. 286 КК України закриттю відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 284 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 по вказаному кримінальному провадженню не обирався.

Питання про відшкодування витрат на залучення експерта суд вирішує у відповідності до приписів ст.ст. 122, 124 КПК України, що узгоджується з правовою позицією, яка міститься в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.09.2021 (справа № 342/1560/20, провадження № 51-2331км21), від 01.02.2024 (справа № 930/497/23, провадження № 51-4798км23).

Питання щодо майна, на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді, суд вирішує у відповідності до приписів ч. 4 ст. 174 КПК України.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 110, 284, 288, п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, ст. 46 КК України суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням із законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 та неповнолітнім потерпілим ОСОБА_5 .

Кримінальне провадження № 0000010 від 19.10.2024 відносно ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 284 КПК України.

Запобіжний захід по кримінальному провадженню відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової інженерно-транспортної експертизи, в сумі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28.10.2024, а саме на автомобіль марки «Skoda Felicia», державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 ), шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування - скасувати.

Речовий доказ - автомобіль «Scoda Felicia», державний номерний знак НОМЕР_1 - повернути за належністю власнику ОСОБА_3 .

На ухвалу можуть бути подані апеляційні скарги протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1